Először is, egy hang.
Aztán egy dallam.
Majd pedig egy melódia.
Beethoven akkor írta ezt, amikor megtudta, hogy meg fog süketülni.
Az a sok harag és düh,
amiből valami csodálatos született.
Untatlak, Henry?
Ez egy kicsit lapos.
Játszana valami izgalmasabbat?
Tudok egyet, ami tetszene neked.
Úgy hívják, az ördög hangköze.
Meséljen róla!
A középkorban az egyház betiltotta, nehogy beengedje az Ördögöt.
Ugye kirázott a hideg?
Valójában tritónusz a neve, de ha beilleszted egy dallamba…
Jézusom! Jóságos ég!
Mi?
Szórakozik valaki?
- Gyere el a férfitól! - Nem férfi.
- Mi? - Én.
- Nő? - Az sem.
- Ki maga? - Hát maga?
Jó, hogy újra látlak, kölyök.
Ismered őt?
Ő apuci.
Ne butáskodj!
Nem nézte meg a nevem, uram.
Dehogynem.
Henry… Mi is volt? Henry…
Ben Henry Arangoz. Ez az.
BEN HENRY ARANGOZ
BEHARANGOZ
Beharangoz!
Vegye úgy, hogy ő a prelűdöm.
Most viszont az ő dalának vége.
Ki maga?
A jelölésem Maestro.
De mi maga?
Én vagyok…
a zene.
Maga pedig, Mr. Timothy Drake, egy zseni.
Ne butáskodjon!
Maga minden idők legnagyobb zeneszerzője.
Megtalálhatná az elveszett hangközt.
De olyan szomorú, Timothy!
Soha nem volt szerencséje.
Nem sikerült befutnia.
Sajnos nem.
Igaza van. Soha senki nem értett meg.
Az a sok melódia ott lapul magában elfojtva.
Az a sok elénekeletlen dal csendben várakozik,
körbeöleli a szívét, ami ütemesen dobog.
Nagyon szorosan ölelik.
Szeretné, hogy szabadjára engedjem őket?
Az nagyon jó lenne. Igen!
Zenét, Maestro, ha kérhetném!
És most…
KI VAGY, DOKI?
AZ ÖRDÖG HANGKÖZE
Látni akarom,
ahogy a Beatles felveszi a legelső albumát.
- Komolyan? - Te kérdezted.
Ha bármit választhatok,
oda szeretnék menni anya barátnője, Claire miatt.
Nagyon szerettem őt, és odavolt a lemezekért.
Megvolt neki a Beatles összes albuma, és azokat hallgattuk suli után.
Tízéves koromban.
Megvolt a Revolver, a White Album…
Igen, ha bárhová elmehetnék, akkor ezt választanám.
Ez fantasztikus!
Tényleg?
Mindenki a Titanicot kéri.
Vagy a Marsot. Vagy Betlehemet.
De a Beatles!
Miért nem jártam még ott soha?
Gyerünk!
1963. február 11.
Na ne! Tényleg?
Várj!
Ha a ’60-as években vagyunk, mi lesz a ruhámmal?
Jó ötlet.
Tudok adni csizmát.
- Van szemkihúzóm! - Szemkihúzó!
Tupírozzuk fel a hajam!
Tele vagyok parókákkal!
1963.
Ez az!
Nem hiszem el!
Mint az album borítóján!
Ez eszméletlenül jó!
- Nézd a kocsikat! - Jaj, ne már!
Abbey Road Stúdió!
Még nem az a neve.
Most, ’63-ban ez az EMI Stúdió.
És hogy jutunk be? Nem kérdezik meg, kik vagyunk?
Üdv! Janet küldött segíteni, hogy pihenhessen egy kicsit.
Jól van. Köszönöm! Nagyon kedvesek.
Ja. Mindig van egy Janet. És mindenki szeretne teázni.
Zseniális.
HANGSTÚDIÓ
Jó reggelt!
Teát?
Igen. Egy jó erőset. Két cukorral.
Fiúk, kértek valamit?
Most nem kérek. Talán majd később valami erősebbet.
- És te, John? - Szívemből szóltál, Paul.
Én csak aludni akarok egy jót.
Ha továbbra is így játszol, mind elalszunk.
Jól van. Kezdjük az elejéről!
A refrénnél nem kell összhang. Csak toljátok!
Ahogy akarod, főnök.
Siess, George! Csak napi hét fontot fizetnek.
- Sok sikert! - Kösz!
Felvétel indul.
Egy, két, há’ és.
Van egy kutyám
Fred a neve
A kutyám él
Nem pusztult el
Imádom a kutyám
Ő is engem
Macskám nincs
Csak egy kutyám
Kutyám, kutyám, kutyám, kutyám
Van egy kutyám
Imádom a kutyám
Ő az én kutyám
Nem a te kutyád
Ha akarsz egy kutyát Szerezz egyet, nyomás
Jó napot! Csak egy teát hoztam.
Oké.
Jöjjön a második refrén!
A versszak utolsó négy ütemétől.
Sok sikert, Cilla!
Ne hagyj cserben, Cilla!
Egy, két, há’ és.
Szeretlek
Te is engem
Ketten vagyunk
Nem hárman
Mert szeretsz engem
És én is téged
Elég boldogok vagyunk
Azt hiszem
Talán
Jaj, Cilla!
Mintha itt se lennénk.
És felvétel indul!
Nézd meg őket!
Minden unalmas lett.
Semmi dúdolás. Semmi fütyülés.
Senki sem dobol a lábával.
Nem értem.
A zene nem…
Nem lehet elveszíteni, ellopni vagy megölni.
Csak úgy van.
Zenét hallasz, amikor a szél fúj a fák között.
Eolikus hangnak nevezik.
A zene a gondolkodás legmagasabb formája. Ha elveszed…
HRUSCSOV A FINNEKET FENYEGETI
Finnországot? Ilyen nem történt.
Ha eltűnik a zene, akkor minden megváltozik.
Az egész emberiség más irányba tart.
Oké. Mihez kezdjünk?
A tiéd John Lennon. Az enyém Paul McCartney.
Derítsd ki, hogy mi történt és mikor!
Két csésze tea, drágáim.
Fél korona lesz. Nagyon szívesen.
Mennyi?
- Ez felháborító. - Felháborító.
Ez van, drága.
Ez kész rablás.
Ilyen vagyok. Mint Margaret Lockwood A gonosz ladyben.
Micsoda nő volt!
Szoborszépségű.
Elnézést! Várjon, Paul!
Válthatnánk néhány szót?
Hoztam önnek egy teát. Mr. Epstein küldött.
Oké.
Ön írja a zenekar dalait, igaz?
Nem túl jók, mi?
Nem.
Nagyszerű.
Ez nagyszerű. Ilyennek kell lenniük.
Nem úgy, mint régen, amikor még volt keringő meg fandangó.
De régen voltak keringők.
Mikor romlottak el?
Nem tudom. Régen. A ’20-as, ’30-as években?
Miért? Mi történt?
Elkezdtünk észhez térni.
Ez most itt az utolsó próbálkozásom.
Ha kereshetnék egy kis pénzt a rímekből, szerezhetnék valami rendes munkát.
Kínos dolog az éneklés.
Csak be akarom fejezni az albumot, visszamenni Liverpoolba, és elfelejteni.
Azt nem teheti.
Szükségünk van önre.
Miért? Semmihez sem értek.
De, Paul!
Amikor egyes egyedül van,
nem érzi úgy, hogy biztos vannak jobb dalok is?
Olyanok, amik feldobják, aztán letörik, és amiktől úgy érzi, hogy szárnyal.
Olyan dalok, amik titokban beeszik magukat a lelke mélyére.
Honnan tud erről?
Én csak haza akarok menni.
Elfelejteni ezt az életet.
Megvacsorázni, és ágyba bújni a feleségemmel.
Ennyire vágyom.
De akkor miért ébredek sírva?
Néha, késő éjszaka eszembe jut valami.
Nagyon távoli, de egy hang az.
Egyetlen hang.
Aztán egy második.
És egy harmadik, egy negyedik, meg egy ötödik.
És ha egymás mellé teszi őket, a világ legszentebb dolgának tűnnek.
Mondjuk egy G, aztán egy E.
És egy G, talán kétszer.
Aztán egy C.
És ha szavakat tesz alájuk, amik a szívéből jönnek…
Annyira szeretlek
Ne vesztegesse az időmet!
Tudja, mi a véleményem magáról?
Undorító. Maga undorító.
Mi a fene volt ez?
Ez az, Vinnie! Szépen óvatosan!
Úgy tegyék fel a tetőre, mint valami értékes porcelánt!
Óvatosan! A falhoz ne ütődjön!
Jól van. Menjünk fel!
Az a helyzet, hogy zene nélkül tánc sincs.
Már senki sem táncol.
Lehet táncolni zene nélkül?
Lehet, de akarnál?
Gondolj bele! A szerelmes dalok. Többé már nem léteznek.
Úristen!
Már nincsenek szerelmes dalok sehol a világon.
A jó öreg London!
Ez szmog? Azt hittem, az ’50-es évek óta nincs.
Nagyon durva szmog volt ’62 decemberében, de ez?
Ez inkább szürkület.
Elsötétül a világ.
Ott lakom.
- Mit csinálsz? - Ott lakom.
- Hogy érted? - Shoreditchben.
Ott vagyok most.
Oké. Fussunk neki újra!
A múltban. Most. Egy Totter's Lane nevű helyen.
1963-ban leparkoltam a TARDIS-t egy szeméttelepen,
és ott éltem az unokámmal, Susannel.
Mi?
- Jól vagy? - A middel?
- Az unokámmal. - Susannel?
Odanézhetnénk, de tudod, az idővonalak.
- Neked gyereked van? - Volt.
Lesz.
Kicsit bonyolult ez az időlord dolog.
De van egy unokád?
Most? Ma? A mi időnkben? Az enyémben.
- Mi van vele? - Nem tudom.
Hogyhogy nem tudod?
Az időlordokat megölték.
Népirtás söpört végig időn és téren, mint egy hatalmas, sejtszintű robbanás.
Talán vele is végzett.
Doktor! Úristen!
Megvagyunk, doki.
Vinnie!
Hálásan köszönjük!
Rajta! Egy kis szerencsével napnyugtára már fütyörészni fog.
Nem bírom a fütyülést, doki. Az a sok rémes hang. Kösz, nem!
Jól van.
Tiéd a pálya, drága.
Jaj, nem!
Nem megy túl jól.
Dehogynem, édes. Láttalak már.
2023 decemberében. A pubban. A „One More Sleep”-pel kezdtél.
Te ott voltál?
Nálad minden a karácsony körül forog, nem?
Újra játszanod kell.
Miért?
Jelen pillanatban, Ruby Sunday, te vagy a világ egyetlen zenésze.
Lássuk, mi történik, ha visszahozod a zenét!
Nem nagy felelősség.
Oké.
Ezt Trudy barátnőmnek írtam, amikor egy lány összetörte a szívét.
Ne!
Hívtatok?
Ez a kacaj volt.
- Bújjunk el! - Micsoda?
El kell bújnunk!
Te sosem bújsz el!
Ez ellen nem harcolhatok.
Oké.
Zenét hallottam!
Hol vagytok?
Ki játszott azon a zongorán?
Az ősi dalok kórusa úgy hív engem,
Maestro!
És ti…
kik vagytok?
Mert zenét hallottam.
És a zene…
az enyém!
Mi?
Hallok és látok.
Zene.
Ki volt az? A zongorából jött elő?
- Hogy lehetett benne? - Oké.
- A zongora így nem működött volna. - Oké.
Oké.
Megijesztesz.
Az a lény biztos a Panteon tagja.
Úristen!
Jaj, Ruby! Olyan…
gigászi erők léteznek az univerzum határain túl.
Mondtam, amikor először találkoztunk. A Játékkészítő,
és az ő legyőzése mindent elvett tőlem.
- Kettétépett. - De túlélted.
Szó szerint félbetépte a lelkemet.
Nem élem túl még egyszer.
A Játékkészítő azt mondta…
Figyelmeztetett.
Azt mondta: „A légióim közelednek.”
- „A légióim közelednek.” - De csendet teremtettél.
- Az bevált, nem? - De.
Egyetlen trükk. Egyszer. Ennyid van az istenek ellen.
- Jó, akkor mi lesz? - Nem tudom.
Nem tudom, Ruby. Ez a lényeg.
- Nem tudom. - De te mindig tudod.
Most nem!
Legutóbb mázlim volt. Elkaptam.
Egyszeri alkalom.
De ez a lény zenét lop.
Hogy tudja…
Hogy a fenébe…
Sajnálom!
De ezeknek a lényeknek olyan gigászi hatalmuk van,
hogy az egész világ összeomolhat.
Doktor!
Te okos vagy.
Tudom.
De mondanék valamit.
A világ nem ért véget 1963-ban,
- Aha. - Tényleg nem!
Érted? Én vagyok az élő bizonyíték.
2004-ben születtem, és egész életemben ott volt Beyoncé, meg Sam Fender,
a táncos műsorok, a sztepptánc, a ravepartik és…
Anya a „Danny Boy”-t énekli karácsonykor becsípve a nagyinak.
Nem érted, Doktor?
A zene létezik.
Gyere velem!
Melyik is az otthonod?
Melyik időpont?
2024 júniusa?
Nehéz számon tartani. De azt hiszem. Június? Július?
Megvan? Visszaértünk?
2024. Hazahoztalak.
Ezt próbáljuk megállítani.
De ez nem lehet.
Ez…
- Csak egy párhuzamos univerzum. - Ez a te időd.
Így néz ki az otthonod, ha nem állítjuk meg a Maestrót.
Hol van az anyám?
Azt hiszem, zene nélkül az emberi faj megkeseredik.
Ha nem tudják kifejezni a bánatukat, háborúznak, és azt sem tudják, miért.
Akkor én miért élek még?
Miért nem tűntem el?
Miattam.
- Kukk! - Mi?
Maestro! A Doktor vagyok.
Te voltál ott ’63-ban, igaz?
Cukipofa.
Egyik időből a másikba ugrottál.
Mint az Idő Lordja,
aki kelepcébe csalta az apámat, és sócsapdába ejtette őt.
- Igaz? - A Játékkészítő gyermeke?
Köszönettel tartozom, Doktor.
Apu nagyon rossz volt hozzám.
Apu gonosz volt
És nagyon kemény
Apu nemzett engem
És az pont elég
Ha ő egy élő játék volt, akkor te a zene esszenciája vagy?
De mi értelme ennek? Elpusztítottad a világot.
A zene eltűnt. Miért jó ez?
Nem tűnt el!
Drágám, hallgass!
A nukleáris tél hangja.
A létező legtisztább zene.
Az eolikus hang.
A zene, amihez nem kellenek emberek.
És minden el nem énekelt dal engem táplál.
Egyre erősebb és erősebb leszek.
És végül képes leszek arra, hogy ellopjam a szférák zenéjét.
És akkor az univerzum leáll.
Mollban fog süvíteni.
Eolikus hangok szólnak majd az egész világon.
És az a sirám lesz az én legfőbb szimfóniám.
Minden életet kioltasz.
Szólózni fogok.
Hogy jutottál be ebbe a világba?
Az nem tartozik rád, bébi.
Nem! Babám!
Az apád alkotta meg a tisztességes játék szabályait.
Az egyetlen, amire soha nem volt képes, az a csalás.
Úgyhogy jogom van tudni.
Egy zseni révén.
Egyetlen bolond emberrel, aki rátaállt az elveszett hangközre.
Akkor egy másik hangjegy-kombináció elűzne téged?
Azt mondtam, „zseni”!
Lehet, hogy okos vagy.
És szexi.
És…
összevissza katyvasz.
De zseni?
Jaj, drágám, azt kétlem.
Mit csinálsz?
Minden rezonál, drága Doktor.
Minden atom dúdol.
És minden, amiből dallam szól, az enyém.
Énekelj, Doktor!
Mindenki!
- Mi az? Mi tör… - A Maestro!
Irányítja a TARDIS-t.
Ezt nem hagyom!
Nem hagyom!
Ruby!
- Repülünk? - Éppen csak.
Csak annyit tudok tenni, hogy visszamegyünk 1963-ba.
Hol a Maestro?
Komponál.
És a következő dallam halálos lehet.
Sajnálom.
Ne utálj engem!
Jól van. Gyerünk már!
Gyerünk!
Gyere! Jól van.
Különös.
- Elrontottad? - Nem.
Nem. Ez valami más.
Oké.
Jól van.
Ha felvesszük a megfelelő dallamot a szónikusra, fegyverként használhatjuk.
- Értem. - Jó?
- Ne! - Oké.
Keressük meg a száműzés hangjait.
John Lennon gitárja!
Kezdetnek jó lesz.
Oké.
Jó, de nem kéne zseninek lenned?
Már bocs, de zenei zseninek.
A zsenialitás néha csak kemény munka, nem?
Melyik lehet a jó hang.
Várj egy kicsit!
Van vagy 66 csillió különböző dallam, de…
Várj már!
Nem hallod? Ezt a zenét.
Ne! Doktor!
Azt hittem, nondiegetikus.
Ne!
Doktor!
Ne!
Doktor!
Várj! Ne!
Tedd őt le!
Kétszer nem versz át, drága!
Akkor velem harcolj!
Őt hagyd békén!
De ő az utolsó ember, akinek zene van a szívében!
Epekedő dalokat játszik összetört szívű leszbikusoknak,
és ettől iszonyatosan megkívántam
azt a sok ínycsiklandó dalt.
Eressz el!
Jól van, szép leány! Énekelj!
Maestro!
Maestro, könyörgök! Csak…
Mi?
Ez nem jó.
Hogy érted?
Van egy rejtett dal a lelke mélyén.
Mi az?
Mi?
Ruby!
Mi ez?
A karácsony.
A zene, ami a születése éjszakáján szólt.
Hogy lehet egy dalnak ekkora ereje?
Akkora, mint neki?
- Kinek? - A legidősebbnek.
A születése éjszakáján ő nem lehetett ott.
Miért van ez?
- Miért? - Ki volt ott?
Elég!
- Jól vagy? - Igen.
- Foglak. - Oké.
- Mi volt ez? Mi történt? - Semmi baj. Jó? Minden oké.
Ez a lény nagyon rossz.
Ez pedig nagyon, nagyon jó.
Tudod, mi ez?
Ez a híres Abbey Road-i zongora.
Úgy hívják, a Mrs. Mills zongora.
Micsoda csaj volt! Volt néhány kalandom Mrs. Millsszel.
De ez az a zongora, amin a Beatles a legnagyobb slágereiket játssza majd.
„Penny Lane.”
„Lady Madonna.” Mind erről szól.
Szóval tudom, hogy ez a zongora képes visszaküldeni téged a pokolba.
Zenepárbaj.
Na jó.
Csináld!
Nem találod?
Az elveszett hangközt?
Elég zseniális vagy hozzá?
Sosem hívnám magam annak, Maestro.
De éltem és szerettem.
És csak azért tudok így mosolyogni, mert annyi mindent elvesztettem.
Mindent megtapasztaltam.
Mindent a világon.
És ha ebből ered a zene…
megtalálom, mi űz el téged.
Még egy.
Csak még egy.
Még egy.
Hamis volt.
Maestro
Daloljunk!
Ruby, hozd a zongorát!
Bocs, ha túlfeszítem a húrt!
Ne!
Nem vagy te zseni!
Csak haza akarok menni.
Azt nem teheti. Szükségünk van önre.
Miért? Semmihez sem értek.
Nem kapok levegőt!
Aztán egy második.
És egy harmadik, egy negyedik, meg egy ötödik.
És ha egymás mellé teszi őket, a világ legszentebb dolgának tűnnek.
Ne
Ne!
Az, aki vár, már majdnem itt van!
Figyelj!
Hallgasd!
Mindenhol ott van!
Zene
Figaro
CHRIS WAITES ÚJ LEMEZE
Zenélnek.
Az egész város.
Igen.
Valamire viszont figyelmeztetnem kell téged, Ruby,
és ez nagyon komoly dolog.
Számtalan kalandot éltem át térben és időben,
és az a helyzet,
hogy a végén mindig jön valami fordulat.
Jön a fordulat
Told a tvisztet, és fordulhatsz
Jön a fordulat
Told a tvisztet, és fordulhatsz
Ámulhatsz, bámulhatsz Dőlj előre, és riszáljad
Mert mindig jön Mindig jön
Told a tvisztet, és fordulhatsz
Hé!
Itt a bop Meg a rock és a Lindy Hop
Itt a jive, a beehive Meg a „Stayin' Alive”
Itt a konga és a salsa Meg a nagy Big Bopper
A valcer és a giccses dal Mindenki vígan rophatja
Mindig jön a fordulat
Told a tvisztet, és fordulhatsz
Mindig jön a fordulat
Told a tvisztet, és fordulhatsz
Pördüljünk, forduljunk Közösen riszáljunk
Mert mindig jön Mindig jön
Told a tvisztet, és fordulhatsz
Liverpool adja a talpalávalót
Mert mindig jön a fordulat
Mindig azt mondtam Tviszt, aztán fordulhatsz
Ez szuper jó Szóval ki ne hagyd
Irtó jó kis tánc Tudjuk, a lábnak mi jár
Mert ilyen okos csajokat Északnyugatról várj
Mindig jön
Énekelj, ha bejön a tviszt Énekelj, ha élvezed a bulit
Van egy spéci kis tánc Ami téged is vár
Mindig jön
- A fordulat - Mindig jön
Mindig jön
Mindig jön a fordulat
Mondtam: „Mindig jön a fordulat”
Ropjad, és nem lesz majd baj
Ez a dal örökké tart
Mert mindig jön
Mindig jön a fordulat
LEGKÖZELEBB
- Hol vagyunk? - Egy háború közepén.
Egy rossz mozdulat, és bumm!
Doktor!
A feliratot fordította: Szűcs Imre