Ha det. Beklager rotet...
Skulle jeg la deg reise uten meg, etter alt vi har vært igjennom?
Du kan ikke forlate dine undersåtter.
Ikke etter romgresshoppenes angrep som vi nettopp avverget.
Du godeste. Jeg beklager. Så interessant.
-Hva er det? -Ingenting. Spennende...
Jeg kommer...
Størrelse: ti millioner km2.
Et gigantisk romskip på vei mot Jorda...
-Livstegn? -Vår drone skannet den.
Jøye meg. Dette vet jeg noen som vil se.
Herr og fru Pond må også med.
Jeg fabler. Folk pleier å avbryte meg da.
-Kan du kommunisere med farkosten? -Godt spørsmål, Neffy.
Nei. Vi har ikke fått svar på noe kjent språk.
Kommer det innenfor 10 000 km fra Jorda, skyter vi det ned.
Jeg foretrekker deg uten missiler.
-Hvor lang tid handler det om? -Seks timer og 19 minutter.
Da er det best at vi skynder oss. Kom. Vi trenger hjelp.
-Mer stuing? -Du har vært borte i sju måneder.
Danserinnene ble så skuffet. Ikke at jeg ikke taklet det.
Hør etter, Riddell. Jeg har funnet...noe.
Det går jeg ikke på igjen.
-Hva er det? -Er du nysgjerrig?
-Det er armaturen. -Nei, lyspæra.
Du rister stigen. Husker du sovehemsen?
-Hvordan er det på min side? -Perfekt.
Jeg vet ikke hvordan han fikk deg til å gifte deg med ham.
-Ikke nå. -Er det trekk?
-Hva gjør han? -Jeg kverker ham.
Dere var vel ikke opptatt? Det kan ikke ha vært så interessant.
Dette må dere ikke gå glipp av.
Ta hver deres fakkel.
Edderkopper...
De pleier ikke å holde til i rommet.
Hva i...?
Stå stille! Tror du at jeg er dum?
Hvordan kom du om bord?
Doktor... Det er far.
For en frekkhet.
Du kan ikke bare ta med faren din.
-Du materialiserte deg rundt oss. -Jaså...
Hallo, Brian. Hyggelig å treffe deg. Velkommen.
Dette er gjengen min.
Kom igjen.
-Fortell ham noe, med en gang. -Takk for det.
Jeg forstår ikke.
-Vi reiste jo på bryllupsreise. -Til Thailand.
Heller gjennom tid og rom, i politiboksen.
Hvor er vi? Hva er den lyden? Hallo! Ti måneder!
Vi er om bord på et krasjende romskip. Hei, forresten.
Ti måneder. Tiden flyr virkelig.
Dette er Neffy og Riddell.
Er de sammen med deg? Har de erstattet oss?
Slett ikke. Jeg tenkte at vi trengte en gjeng.
Den nærmer seg.
-Hva er det? -Aner ikke.
-Det er umulig. -Løp.
-Doktor! -Jeg vet det.
Dinosaurer...på et romskip.
Denne veien.
Jeg feller den ene med et hogg i halsen.
Nei. Romdinosaurer må bevares.
Men hvem skal bevare oss?
Ok... Hvordan? Og hvem sitt skip er det?
Tenk så mye klokere vi blir.
Unnskyld meg, men mener du at dinosaurer flyr et romskip?
Ikke vær dum. De er passasjerer.
Nevnte jeg missilene?
Jeg ville ikke skremme dere. Men seks timer er god tid.
Og vi er smarte.
La oss se hva vi kan finne ut. Kom her.
Hvor mange dinosaurer er om bord?
Godt gjort, hvem du enn er.
Vis meg motorene.
Hver seksjon har en egen motor, men her har vi hovedmotorene.
Hvor på skipet er vi? Vi må til motorene...
-Hva skjedde? -Flott.
...og finne ut... Hva?
Vi er utendørs, på en strand.
Pokkers teleportør. Den må være stemmestyrt.
Takk for det, Arthur C. Clarke. En teleportør, naturligvis.
Naturligvis er det noe sånt på et romskip.
Hvorfor kan vi ikke bare teleportere vekk?
Går det bra med ham?
Han hater å reise.
-Hvorfor tok du ham med? -Det gjorde jeg ikke!
Ring først som en normal person.
Kan noen si meg hvor vi er?
Vi er iallfall ikke på Jorda. Atmosfæren smaker for metallisk.
-Er det en tårnfalk? -Jeg håper det.
Stranda brummer.
Ja, ser man det. Ikke bare stå der, grav.
Jeg skal se på steiner.
Med hva da?
Hadde du den i lomma?
Jeg er jo mann. Ønsk deg en til jul.
-Jeg er faktisk voksen. -Jeg har en ønskeliste!
Det er et gulv under stranda.
Hørte dere hva han kalte ham? "Doktor".
Etter alle denne tiden... Før dem til meg.
Det er flere enn to.
Hold opp. Du må være nykter.
Det er medisin. Jeg tar ikke ordre fra kvinner.
Bli vant til det. Den mannen som tiltaler meg sånn, blir henrettet.
Bare prøv.
Hva var navnet?
Dronning over de to rikene, Amenhoteps gemal:
Jeg er dronning Nefertiti.
Herregud. Nefertiti?
Vi leste om deg på skolen. High five.
Glem det. Du er verdensberømt.
Stille! Hør.
Ok... Det må vel være en Tyrannosaurus rex.
Den er ikke fullvoksen. Dette er et rede.
Jeg foreslår at vi retirerer.
Den andre veien er kanskje bedre.
Ikke vekk ungen.
-Hvem er du? -John Riddell, storviltjeger.
-Du har vel lest om meg? -Nei.
Da er du uopplyst.
Samvittighetsløse jegere går ikke inn i historien.
Hun er kulere enn deg.
Og du, Amy, er du også dronning?
Ja. Ja, det er jeg.
Se. Metall og skjermer.
Vi er fremdeles om bord.
Nei, på en strand. Ikke vær dum.
Det er tåpelig smart.
Jeg ba om å få se motorene, og dette er maskinrommet!
Hydrogeneratorer.
-Jeg forstår ingenting. -Skipet drives av bølgekraft.
Makeløst. Tenk hva vi kan lære av skipet om det ikke sprenges.
Dessverre hjelper det ikke å slå av bølgedriften. Det tar for lang tid.
-Det må finnes et kontrollrom. -La oss finne det.
Hva gjør vi med det som ikke er tårnfalker?
-Flygeøgler? -Vanligvis ville jeg bli glad.
Men nå er de ute etter oss. Løp.
-Hvor hen? -Bort fra dem.
-Er det planen din? -Har du noe bedre forslag?
-De har fått øye på oss. -Løp!
-Kan vi ikke teleportere? -Vi kortsluttet teleportøren.
Det er en åpning i fjellveggen.
Skynd dere.
-Gikk det bra? -Ja da.
-Hva gjør vi nå? -Vi fortsetter inn i hulen.
Det var bare et forslag.
Vi er fanget.
Det kommer denne veien.
Overtydelighet later til å gå i arv.
Lyden kommer nærmere.
Vi er veldig sinte på dere.
-Her trengs ugressmiddel. -Besetningen fikk det travelt.
-De kan ha dødd av pesten. -Da ville det være lik.
Ikke hvis dyrene spiste dem opp.
Opp med hodet, spøkefugler.
-Hvordan klarte du det? -Doktoren har lært meg...
-...at knapper løser det meste. -Hva mer har du lært?
Fortsett å trykke.
-117 år... -Dataarkivet.
-Skipets eier? -Kanskje.
-Kom igjen. -...kommer til å være nedfryst.
...romsøvn... Jeg vil fortsette arbeidet...
Kan vi få et bilde, takk? Vær så snill. For min skyld?
Se. Den er så vakker.
Jeg vet ikke hvor langt vi har kommet,-
-men vi har klart å unnslippe det ventede nedslaget på planeten vår.
Likevel sørger jeg.
-Hva er det? -En silurier.
Dere skal rett i skammekroken.
-Hvordan ser fluktplanen ut? -Hvorfor skulle vi flykte?
-Vi er jo fanger. -Vi ser hvor de fører oss.
Du er så smart. Jeg har savnet deg, Rory.
-Kanskje de dreper oss. -Det gjør dere vel ikke, Rusten?
-Så uforskammet. -Har du sett deg i speilet?
Hvordan ville du se ut etter 2000 år her?
Blås i ham. Han surmuler fordi at vi tok dem.
Du store.
Nei, men. Vær rolige, det er en planteeter.
En Triceratops. Så vakker!
-Skal jeg skyte? -Det får vi ikke, din tosk.
-Ikke si det. -Takk i like måte.
Hei, søta.
Er du en flink Triceratops? Ja, det er du.
Hva skal jeg gjøre?
Hva gjør den?
-Har du planter i buksene? -Bare ballene.
-Unnskyld? -Golfballer. Det er gress på dem.
Har du dem i lomma?
-Så søtt. -Ta den bort fra meg.
Kast den.
Vil du at jeg skal kaste den?
Nå kan du puste ut.
Greit. Før oss til deres leder.
-Seriøst? -Jeg kunne ikke motstå det.
Bare en av 50 arter om bord har problemer med å overleve.
Resten har det bra og burde kunne formere seg.
Vi er på en silurisk ark.
Øglemennesker og dinosaurer på et romskip? Tøv.
Bare en idiot mistror sine egne øyne.
Snart får du juling, min dronning.
-Oi, da. -Prøv! Jeg knekker nakken din.
Dere egyptere er ildfulle.
Vær så snill, ikke begynn å flørte. Det stiller jeg ikke opp på.
Doktoren stoler på Amy, så det gjør jeg også. Ikke tvil på henne.
-Hvis skipet ble bygd av... -Siluriere.
Hvor er de i så fall?
Et forunderlig godt spørsmål. Søk etter levende Homo reptilia.
-Hvor har de blitt av? -Kanskje de fant en ny verden?
Men hvorfor er dinosaurene igjen om bord?
Hva er forandret?
Datamaskin. Vis alle om bord ved starten.
Og nåværende livstegn.
Det mangler tusen individer.
Vis begge avlesningene.
-Hva leter du etter? -Hva er forskjellen på bildene?
-Hva skjedde med siluriene? -Der.
Zoom inn.
Å, nei.
Et romskip til.
Skipet er bordet.
Hjemmekoselig.
Slipp ham inn. Åpne porten.
-Det er ingen fare. -Han er ikke interessert i dere.
-Du trenger å lære manerer. -Nei, men det trenger du.
Nei, du.
"Fantasia i F-moll" for to pianoer.
-Kjenner du stykket? -Her har du hånd nr. 3 og 4.
Schubert lot meg aldri spille i fred.
Klåfingrede Franz. Det var tider.
Nå vel. Dette ser jo koselig ut.
Det er skjebnen som har sendt deg.
Sier du det? Jeg er Doktoren.
Jeg vet det. Mitt navn er Solomon.
Hva var det?
Systemet svikter. Blås i det.
-Hva har skjedd med deg? -Jeg ble angrepet.
Tre Velociraptorer trengte meg inn i et hjørne.
Robotene reddet meg i siste øyeblikk.
Robotene, ja. De...er ganske uvanlige.
Jeg kjøpte dem billig på Illyria 7.
Robotene lappet meg sammen så godt de kunne.
Du kan gjøre mye mer for meg.
Jaså, du tar meg for en sånn doktor?
La meg se.
De tygde på beina mine.
Ja... Det ser fælt ut.
Men du kan fikse dem.
Hvis du forteller om dinosaurene.
-Skad den eldre mannen. -Hva?
Rolig, far.
Jeg ser ikke med blide øyne på vold, Solomon.
Og jeg hater spørsmål. Dere kom om bord uten tillatelse.
Fiks meg. Neste lyn vil være dødelig.
Jeg skal smelte dere ned når dette er over.
Så redd jeg blir.
Det ble jeg nok. Jeg lakk en skvett olje.
Sitt stille. Det er bare et brannsår.
-Hva er det? -Et førstehjelpsskrin.
Denne kjøler ned huden.
Jeg finner en del på reisene våre.
Noen liker biler og maskinvare, jeg foretrekker pleieartikler.
Du skal få smertestillende. Det gjør ikke vondt.
Jeg løy.
-Greit. Nå er det overstått. -Takk.
Ingen årsak.
Endelig får du se hva jeg kan.
-Hva er det? -Telefonen din ringer.
Jeg må ta den. Det er kona. Hei, elskede.
-Hvor er du? -Om bord.
Vi støtte på flygeøgler og to dødsdømte roboter.
Det er et silurisk skip.
Hvordan kom du deg om bord, Doktor?
Jeg snakker aldri om meg selv under pistoltrussel. Vi snakker om deg.
Hva gjør ditt lille skip inne i denne enorme farkosten?
-Veldig observant. -Jeg er skytter, antar jeg.
Det skal til Roxborne.
Det er en handelskoloni. Så du er kjøpmann?
Jeg søker lykken i de ni galaksene.
Det forklarer det lilla lyset. Nå forstår jeg.
Et vurderingssystem.
En database med markedsverdien for alt som eksisterer.
Universets egen postordrekatalog.
Du vil vite hva jeg er verdt.
Vil du vite det?
Du eksisterer ikke. Det har aldri skjedd før.
Sånn er jeg, verdiløs.
Til forskjell fra dyrene om bord.
De er veldig verdifulle. De er jo utdødd.
Da var det gjort. Sett deg opp, sakte.
-Doktor. Det er Amy. -Jeg må ta den.
-Amy? -Skipet er en silurisk ark.
-Hvor er de nå? -Ikke om bord.
Vi ses snart.
Vær klar.
Smerten i beina mine er borte.
Jeg kan bevege dem igjen. Takk, Doktor.
-Hva gjorde du med siluriene? -Vi skjøt dem ut.
Robotene vekket dem i grupper og åpnet luftslusene.
-Så dere ikke støvrestene? -Du ville ha dinosaurene.
Jeg oppdaget skipet og sendte ut et nødsignal. De slapp meg om bord.
Da jeg fikk se lasten, ble det hele mer komplisert.
Kapring og folkemord.
-Følelsesladde ord. -Jeg er en mann med følelser.
Øglene nektet å forhandle, tross et sjenerøst tilbud.
-Dyrene er ikke handelsvarer. -Du dømmer meg.
Du skulle til Roxborne. Hvorfor er du på vei til Jorda?
Du kan ikke styre skipet. Strålende.
Du klarte ikke å endre kurs, så skipet satte kursen hjemover.
Du godeste. Siluriene overlistet deg, selv etter sin død.
Nå er du fange på det skipet dere kapret.
Ikke nå lenger.
Du skal hjelpe meg.
Visste du at skipet er et mål for missiler?
Stikk av...
...før det er for sent.
Skulle jeg tro det? Du vil bare ha dinosaurene for deg selv.
-Meg lurer du ikke. -Ikke døm meg etter dine verdier.
-Kom igjen. Han vil treffe dere. -Kom, far.
-Og nå, da? -Gjør som jeg.
-Hva ønsker du? -Stopp dem.
Ikke skrik.
Kom igjen, Tricey. Løp som vinden!
Hvordan starter man en Triceratops?
-Der er de jo. -Jeg så dem først.
Vent litt. Her, Tricey. Apport.
-De stjal dinosauren. -Jeg ser det.
Fortere, Tricey!
Vi mister dem.
Hvilken vei tok de?
De slapp unna.
Vi var definitivt raskere før.
Jeg rir på en dinosaur i rommet. Jeg som skulle reparere en lampe.
Hvor er bremsen?
Så fint. Det virket.
Hvor er vi?
En innkommende beskjed fra Jorda. Står til?
Skipet går inn i atmosfæren. Jeg må avfyre missilene.
Nei, ikke gjør det. Vi gjør en U-sving straks.
Vi kan ikke vente.
Gi meg litt mer tid. Lasten er uvurderlig.
Jeg bryr meg bare om Jordas sikkerhet.
Jeg avfyrer missilene. Adjø, Doktor.
Nei. Indira! Kom tilbake!
Målet identifisert. Navigasjons- systemet klart. Avfyring innledet.
30 minutter til målet.
Slik beskytter man seg mot dinosaurer.
Ingen våpen.
Narkose? Det er bedøvelsespistoler.
Selv ikke Doktoren kan innvende mot at vi bedøver dem.
-Er du Doktorens dronning? -Jeg er Rorys dronning.
Kone, mener jeg.
Ikke fortell at jeg sa det.
-Har Doktoren en dronning? -Er du ikke gift?
Med en menneskelig sovepille.
Du trenger en eventyrlig mann.
En mann med et imponerende våpen.
En menneskelig sovepille eller en skrythals.
Det var virkelig dårlig.
-Har ikke skipet et forsvarssystem? -God idé!
Datamaskin. Vis oss våpensystemene.
Det var helt bortkastet.
-Alle romskip har vel våpen? -Ikke de eldre rasenes.
Broen, da? Vi var på vei til den.
-Nytteløst. -Vi må prøve.
-Missilene er låst på oss. -Skal vi bare gi opp?
Jeg vet ikke. Jeg vet faktisk ikke.
Du snakket sant. Jorda har avfyrt missiler mot oss.
Skipet kan ikke unnslippe, men det kan mitt eget skip.
Dinosaurene får ikke plass. Bare du og maskinene med trassanfall.
-Vi får ikke trassanfall! -Hold kjeft.
Du har rett, Doktor. Jeg må velge mellom dinosaurene og mitt liv.
Men jeg fikk skannet hele skipet-
-og fant noe enda mer verdifullt.
Noe unikt.
Jeg vet ikke hvordan du fikk det om bord, men jeg vil ha det.
-Jeg vet ikke hva du snakker om. -Dronning Nefertiti.
Hennes ansiktstrekk preger historien.
Gi meg henne, så får dere leve.
Jeg er klar til å straffe dem som hindrer meg.
Uansett deres verdi.
Du må være stolt.
Før henne hit. Ellers slakter robotene dere.
-Nå. -Nei.
-Hva gjør du? -Jeg kom av fri vilje.
-Nei, nei. -Det er mitt valg.
Jeg kan ikke garantere din sikkerhet.
Du reddet mitt folk.
Du skylder meg ingenting.
Da gjør jeg det av fri vilje.
-Nei! Jeg skyter. -Senk våpenet. Dette er mitt valg.
Gjør det, gutt.
Min belønning vokser.
-Og hvilken belønning det er. -Ikke rør meg.
En eiendel må gjerne ha kampånd.
Da kan jeg kue den.
I ditt tilfelle skal det bli en glede.
Takk, Doktor.
Datamaskin. Teleporter oss til skipet mitt.
Advarsel! Fiendtlig målsøking.
-Bingo. -Hva er det? Doktor?
Broen.
Hva er planen? Ut med det.
Missilene er låst, dinosaurene, Nefertiti... Er det ikke åpenbart?
-Nei, heller tvert imot. -Vi må få skipet til å snu.
Du sa at det var for sent?
Da hadde jeg ikke denne planen.
-Hold utkikk etter dinosaurer. -Jeg håpte på det.
Ikke drep dem. Dere andre fjerner spindelvev.
Få opp farten!
Han har magnetisert oss. Vi kommer ikke av flekken.
Forsvinn, gutt.
Dette er urettferdig.
Elleve minutter til målet.
Ikke vær sånn.
Det trengs to flygere som deler samme DNA.
Verken vi eller Solomon kan kjøre skipet.
-Ja? -Det kan vi.
Rory og jeg deler samme DNA.
Brian Pond, du er vidunderlig.
Sett deg. Kontrollene er så enkle at aper kan styre.
Se, det skal de også.
Le, da. Vi trenger siluriere i publikum.
To skjermer kommer til å vise hastighet og kurs.
Unngå Jorda, og ikke krasj med folkene på Månen.
-Hva? -Kontrollene sitter i armlenet.
Åtte minutter og 45 sekunder.
Reis så langt bort som mulig.
Da var fase to avklart. Nå tar vi fase en.
Den kommer først.
Du er så lineær.
-Hva gjør du? -Trives du på jobben?
-Spør du om det nå? -Jeg er god i multitasking.
-Jeg sluttet. -Igjen?
Jeg kan ikke fokusere. Jeg lytter bare etter TARDIS.
-Skylder du på meg? -Er det så rart?
Dine besøk er sjeldnere.
-Er de? -Du avvenner oss.
Det gjør jeg ikke. Det lover jeg. Jeg snakker sant.
Ingen kan erstatte dere, men dere har deres egne liv.
-Vi var enige om det. -Jeg frykter bare...
...at noe skjer deg uten at jeg får vite noe.
Nei da, Pond.
-Vi skal holde sammen til min død. -Eller omvendt.
Avtale.
Doktor. Jeg trenger en mann til.
-Hva gjør du? -Jeg er verdt to menn.
Hva vil du gjøre...
-Oppkvikkende, ikke sant? -Nå utrydder vi dem.
-Vet du hva jeg vil ha? -Undervisning i kvinnesak?
En dinosaurtann.
Dinosaurer, en vakker dame og missiler på vei...
Jeg har aldri vært lykkeligere.
Hold kjeft, og skyt.
Dukk!
Jeg flyr et romskip. Rory?
Vi flyr et romskip!
-Skipet legger om kursen. -Missilene treffer likevel.
-Hvor lang tid er det igjen? -Sju minutter.
Der satt den.
Sånn, ja. Jeg, jeg... Herlig!
Dette slår golf.
Sliter du med å komme av sted?
Daisy, Daisy...
Jeg ville ikke miste dere.
Slipp meg. Ellers dreper jeg min lille skatt.
Jeg var aldri din eiendel.
Ligg stille.
Ikke krangle med egyptiske dronninger.
Jeg håper at du har lært det.
-Hva gjør du? -Gir ditt skip silurienes signatur.
Når jeg sender det av sted, følger missilene etter.
Det burde redde oss og dinosaurene.
Men det haster. Kom, Neffy.
Jeg glemte nesten... Tingen med missiler er at de låser på sånt.
Knappen avmagnetiserer skipet.
Jeg kan gi deg alt ditt hjerte begjærer.
Ba siluriene deg om nåde?
Se, Solomon. Missiler...
De er verdifulle.
-Og de er dine. -Du forlater meg ikke.
Ha det gøy.
-Vi har dinosaurer å slippe av. -Vi vil nok hjem.
-Jaså. Selvsagt. -Bare for noen måneder.
Nettopp. Ja, jeg har det travelt. Alle må jo tilbake.
Angående det... Det er noe jeg gjerne vil se.