- Apalapucia. - En gang til.
- Apalapu... ...cia! Apalapucia.
- Apalapucia. Smukt ord. - Smuk verden.
Apalapucia fik andenpladsen-
- blandt de bedste ti rejsemål for kræsne, intergalaktiske rejsende.
- Hvorfor tager vi ikke til etteren? - Den er forfærdelig. Cafe-planeten.
Apalapucia. Jeg giver jer solnedgange og søjlegange af sølv.
Jeg giver jer...
- Døre. - Ja, jeg giver jer døre.
Men bag dørene er der solnedgange og søjlegange af sølv.
- Har I set min telefon? - Din telefon?
Din mobiltelefon? Vi er i paradis, og så vil du skrive på Twitter.
Solnedgange og søjlegange... Den har et kamera.
- På disken ved dvd'erne. - Tak.
- Hvordan kommer vi ind? - Det ved jeg ikke. Tryk på en knap.
Vi må vente lidt med søjlegange af sølv.
Det er et forstørrelsesglas.
- Døren er låst. - Tryk på knappen.
Rory?
Kom nu, Amy...
Alle tiders.
Hvor er hun?
Hvor i al verden er min kone?
- Rory. Jeg har vist fundet hende. - Hvad mener du?
Men... Nej. Hun er her ikke.
Jeg kan se hende, men hun er her ikke.
Hvor er jeg? Og hvor er I henne?
Hænder. En robot med hænder.
Velkommen til Twostreams Facility. Bliver I her længe?
- Der sker noget. - Amy! Bare rolig.
Tiden er blevet sløret. Typisk.
- Bliver I her længe? - Godt spørgsmål. Lidt truende.
- Hvad skal vi svare for ikke at dø? - Det ordner jeg.
- Bliver I her længe? - Hjælp, Doktor.
- Hvor var du? - Hvad svarer jeg?
- Jeg har ventet en uge. - En uge?
Undskyld. Samme lokale, men to tidsstrømme med hver sin hastighed.
Du er i en hurtigere tidsstrøm.
- Doktor! - Doktor!
Kom så... Sådan. Så er den stabiliseret.
- Hvorfor har den hænder? - Hud. Universel grænseflade.
Det bliver dyrket. Den ser med fingrene. Men hvorfor ikke øjne?
- Bliver I her længe? - Måske.
- Hvad gjorde du? - Jeg trykkede på knappen.
Der var en med et grønt anker og en med et rødt vandfald. Hvad tog du?
- Det røde vandfald. - Perfekt.
Amy?
- Jeg prøvede, men hun var der ikke. - Det er aldrig enkelt.
Hun trykkede på den forkerte knap. Det vidste vi ikke.
Påstand... afvist.
Apalapucia er i karantæne.
Det er et venlighedsanlæg for dem, der er smittet med Chen 7.
- Hvilket? - Chen 7. Endagspesten.
- Er man kun syg i et døgn? - Nej, man dør inden for et døgn.
Twostreams Facility har 40.000 beboere.
Bliv i de sterile områder. Besøgstiden starter nu.
- Sterile områder. Jeg klarer mig. - Hvad med mig?
Racer med to hjerte smittes, som apalapucierne.
- Og tidsherrer. - Jeg er død inden et døgn.
Tiden går hurtigere på Amys side.
- En uge, sagde du. Har du spist? - Nej. Jeg var ikke sulten.
Tiden er komprimeret. Tidsglasset synkroniserer de to strømme.
Man kan sidde her en dag og se dem leve deres liv.
Og se dem blive gamle? Det er forfærdeligt.
Nej, det er venligt. Man får et valg.
Du kan sidde ved sygesengen og se dem dø-
- eller sidde her i et døgn og se dem leve.
Hvad ville du vælge?
Doktor!
- Efterlad mig ikke, Doktor. - Jeg er lige her.
- Hvor er du? Ser jeg på dig? - Drej en smule til venstre.
Lidt mere.
Stop. Sådan.
- Øje mod øje? - Øje mod øje mod øje.
Jeg tager tidsglasset med tilbage.
Så kan jeg spore dig og få dig ud. Indtil da er du på egen hånd.
- Hvad gør du? - Jeg låser Amys position.
Vandalismealarmen.
Gå ind og efterlad et spor. Du er immun, så tag ikke imod noget.
De ved ikke, du er fremmed. Deres venlighed slår dig ihjel.
Rory... Jeg elsker dig.
Red mig nu.
Den er låst på Amys position. Så kan TARDIS følge efter.
Sådan. Jeg ved, at den er her.
- Hvordan ser jeg ud? - Sær.
Briller er seje.
- Halløj, din flotte fyr! - Hej.
Hej, Rorycam!
- Du kan se, hvad jeg ser. - Vi bryder ind.
Jeg kan ikke komme ind, så dør jeg. Du er mine øjne og mine ører.
- Rorycam. Red Amy. Forstået. - Det er svært at bryde en tidsmur.
- Er det sikkert? - Jeg har aldrig prøvet. Hold fast.
Hvad i al verden...
Velkommen til Twostreams Facility.
Hvem er du? Hvorfor kan jeg ikke se dig.
Jeg er grænsefladen mellem dig og systemet hos Twostreams Facility.
Jeg er din guide, din lærer og din ven.
Velkommen til Twostreams. Hvad hedder du?
Amy. Amy Pond.
Velkommen, Amy Pond. Jeg kan se, at du rejser alene.
Du har nu adgang til alle vores underholdningszoner.
En smag af eventyr? Prøv vores bjergzone-
- og udforsk Apalapucias berømte Glasmirbjerge.
Prøv vores rutsjebane, der efterligner den i Disneyland, Clom.
Alt hvad du kan ønske dig og mere findes på den anden side af porten.
Det er skabt for dig med venlighed.
Uventet besøgende. Velkommen. Spørg om hjælp.
Hallo? Vent lige!
Du indeholder uregistrerede bakterier. Lad mig hjælpe dig.
Nej, jeres medicin vil slå mig ihjel.
Påstand... afvist.
Frygt ikke. Det er venlighed.
Nej, jeg hader nåle.
Sekundært medicineringssystem aktiveret.
Uautoriseret infektion ved check-in. Version 223.
- Uautoriseret beboer registreret. - Kom nu...
Det er venlighed. Frygt ikke. Det er venlighed.
Uautoriseret beboer registreret. Uautoriseret beboer registreret.
Det er venlighed. Frygt ikke. Det er venlighed.
Det er venlighed. Frygt ikke.
- Nej... - Ingen beboer registreret.
- De kunne ikke se mig.
De kunne ikke se mig.
- Rødt vandfald. Vi klarede det! - Hvordan ved vi, det er det samme?
Vi låste fast på hendes tidsstrøm.
- Blikket fremad, soldat. - Nemlig. Undskyld.
Apalapucierne er kultursnyltere. Her viser de deres yndlingssteder.
Lidt fra Jorden, lidt fra rummet, lidt fra...
...hvad det så end er.
- Grænseflade? - Jeg er her, Amy Pond.
Sluk lige lyset.
- Hvad er det her? - Du er ved gaten.
Her kan du rejse hen til alle Twostreams underholdningszoner.
Biograf.
Akvarium.
- Have. - Have?
- Hvorfor ikke? - Have.
Hvor er her... smukt.
Men sære hække.
Der er en eksakt kopi af en shillguvernørs palæ på Shallanna.
Man kan tilbringe et hel liv her. Men det har jeg ikke tænkt mig.
- Grænseflade? - Amy Pond.
Jeg har brug for et sted, jeg kan gemme mig. Hvor er det sikkert?
Twostreams er et sikkert miljø.
Du ved, hvad jeg mener. Hvor kan håndbotterne ikke finde mig?
Jeg stod ved en ventilator lige før.
Håndbotterne kunne ikke se mig. Hvorfor ikke?
- Hvad var det for en ventilator? - Den fjerner udstødningsgassen...
...fra temporalmotorerne, der holder tidsstrømmene på plads.
Temporalmotorerne forstyrrer håndbotternes sensorer. Hvor er de?
- Temporalmotorerne er indvendig. - Fint.
Frygt ikke. Det er en venlighed.
Det kunne I vist ikke lide.
Temporalmotorerne. Et gemmested.
DOKTOR JEG VENTER
Hvor er alle henne?
Tænd tidsglasset. Jeg sender et signal til skruetrækkeren.
Amy er her et sted.
Gad vide, hvad der sker, hvis vi blander filtrene.
Der er de 40.000 overlappende tidsstrømme.
Det røde vandfald er ikke en tidsstrøm, men flere tusind.
- Er de lykkelige? - Det er typisk dig.
De er sikkert glade, at de lever. Det er bedre end alternativet.
Jeg kommer med fredelige hensigter.
- Jeg ventede. - Hvad sagde du?
Jeg ventede på dig.
Amy... Doktor, hvad foregår der?
- Amy... - Vi har ikke låst så godt fast.
- Nej, vær sød... - Duk dig.
De har en sort boks. Jeg ændrer den, så det fremstår som en ulykke.
De er nemme at omprogrammere.
- Amy... - Rory.
- Hvorfor? - De må ikke vide, at jeg er her.
Rør ikke hænderne. Så falder du i søvn.
Men du er her endnu.
I reddede mig ikke.
Men... Det her er redningen. Vi redder dig nu.
Men Doktoren havde ikke styr på timingen.
Jeg har været alene i lang tid. Jeg tænkte godt om ham længe.
Det blev lidt sværere i det fjerde årti.
- 40 år... alene? - 36 år.
- Tak. - Nej... Jeg mener...
Du ser virkelig godt ud. Det mener jeg.
- Blikket fremad, soldat. - Jeg kan altså stadig ikke vinde.
Jeg kan faktisk sige, at jeg hader ham.
Jeg hader Doktoren, mere end jeg har hadet nogen andre.
Du kan høre alt gennem de latterlige briller, ikke sandt?
Jo. Lad mig tænde højtalertelefonen.
Du bad mig vente. Jeg ventede et helt liv.
- Du kan ikke sige noget. - Amy... bag dig.
Feedback. Det slår dem ud. Det lærte jeg den første dag.
Fint. Vi tager med TARDIS tilbage til den rigtige tidsstrøm.
- Vi kan forhindre alt det her. - Vi er låst fast på en tidsstrøm.
Jeg blev gammel. Hvad forventede du?
Jeg er kun ked af, at vi ikke blev gamle sammen.
- Amy, vær sød... - Rør mig ikke. Lad være med det.
- Det er, som om du ikke er hende. - 36 år og 3 måneder i isolation.
Stedet giver folk mulighed for at leve. Jeg døde, da jeg kom.
Har du noget at sige, Doktor?
Hvor fandt du en sonisk skruetrækker?
Jeg lavede den. Det er en sonisk sonde.
- Lavede du en sonisk skruetrække? - Sonde.
Tænk ikke på ham. Sæt dig ned, Rory.
- Opkaldt efter mig? - Jeg manglede selskab.
- Han er altså dit... - Kæledyr.
- Er den ufarlig? - Ja. Jeg har afvæbnet den.
Hvordan?
Du afvæbnede den.
Bliv ikke sentimental. Det er en robot. Du havde gjort det samme.
- Det tror jeg ikke. - Der er Guds stemme igen.
Lær at overleve. Ingen redder dig. Det er den første lektion.
- Det lærte du mig. - Lærte jeg dig ikke andet?
Du skal ikke belære mig. Du flyver rundt i rummet på må og få.
I 36 år har jeg kun haft den benhårde virkelighed.
Jeg har ingen sonisk skruetrækker. Den hedder det, den er. En sonde.
Jeg kalder mit liv det, som det er.
Et helvede.
Lad mig løse det her. Må jeg tale med grænsefladen?
Den virker ikke her. KI. 14.23. Haven er tom nu.
Skal du med, eller bliver du?
Mig? Jeg tager med dig.
Undgå at blive slået ihjel. Eller ikke. Det er lige meget.
Jeg snød grænsefladen til at give mig informationer.
Den fortæller mig alt, men ikke hvordan man flygter.
- Hackede du den? Genialt. - Undskyld, jeg forstyrrer.
Regulatorventilen skal have en vis afstand til hovedreaktoren.
- Grænseflade. Hvor er regulatoren? - Ventilen sidder indvendig.
Det er meget... Jeg skal tjekke nogle tekniske specifikationer.
- Rory? Giv mig til Amy. - Værsgo.
- De ser latterlige ud. - Det sagde jeg også.
Men alt slår vel en fez, ikke?
Hvad er det?
Det er første gang i 36 år, at jeg griner.
Jeg tror, jeg lader jer være i fred. Jeg kommer om lidt.
Der er stadig tid, Amy. Vi kan stadig nå at ordne det.
Hvordan kan der være en dør uden en væg?
Holografisk tapet.
Frygt ikke. Det er venlighed.
Rory... Rory?
- Brillerne. - Det er for dumt.
- Du reddede mig. - Væn dig nu ikke til det.
- Har du grædt... lidt? - Hold din mund.
- Det har du, ikke? - Kvinde med sværd. Pas på.
Tiden er altid lidt slingrende, men hos Twostreams er det værre.
Vi kaprer motorerne og sammenfører to punkter på Amys tidslinje.
Vi trækker hende ud af fortiden og ind i nuet.
Jeg skal låne din hjerne, Amy. Det gør sikkert ikke ondt. Og så...
...redder jeg dig.
Nej!
Tiden er gået. Håndbotterne er på vej.
Du må hjælpe os med at hjælpe dig. Du skal tænke 36 år tilbage.
Amy? Amy!
Du bad hende efterlade et spor.
Det gjorde hun. Og hun ventede.
Åh, Amy...
- Hvorfor hjælper du ikke? - Han vil redde mit fortidige jeg.
Så eksisterer jeg ikke. Alt, jeg har oplevet, forsvinder.
- Det er da godt, ikke? - Jeg dør.
En anden Amy tager min plads. En Amy, der bliver gammel med dig.
- Om 36 år er hun ikke mig. - Men du dør herinde!
Ikke hvis I tager mig med.
I ville redde mig. Så red mig.
Skal vi efterlade hende og tage dig med i stedet?
Vi kan tage hende med, men så skal vores Amy vente i 36 år.
Jeg skal altså vælge hvilken kone, jeg vil have.
Hun er mig. Vi er begge to mig.
Du skal ikke være her en eneste dag og slet ikke et helt liv.
Jeg svor, jeg ville beskytte dig. Jeg lovede det.
- Rory. - Det er din skyld.
- Jeg beklager, men... - Nej, det er din skyld!
Du kunne have læst om pesten i en historiebog.
- Sådan rejser jeg ikke. - Så vil jeg ikke rejse med dig!
Rory? Er linket stadig aktivt?
Jeg tror, jeg kan høre Amy. Vores Amy.
Jeg elsker dig.
Se på mig og sig, at du ikke vil hjælpe hende.
- Jeg vil ikke hjælpe hende. - Fint.
Fint.
Se på mig og sig det nu.
Rory? Er det dig, Rory?
- Hvor er du? - Samme sted som dig.
- Lidt længere fremme. Godt. - Det kan jeg godt huske.
Hvem er hun. Der er ingen andre her end...
...mig.
Hvorfor er vi her stadig?
De efterlader dig. De hopper ind i TARDIS og flyver væk.
Nej. Det ville Rory aldrig gøre. Noget har forhindret ham.
Ja, dig. Eller rettere den gamle version af dig.
Mig. Jeg nægter at hjælpe dem. Jeg lader dem ikke redde mig.
- Hvorfor? - Så blev jeg aldrig fanget her.
De sidste 36 år skrives om, og jeg ophører med at eksistere.
Derfor ville mit gamle jeg ikke hjælpe.
Det er derfor, jeg ikke vil hjælpe nu.
Derfor vil du nægte. Du kan ikke få mig til at ændre det.
Tre ord:
Hvad med Rory?
Rory... Jeg døbte min robot Rory.
Døbte du din robot Rory?
Hvorfor ikke Doktoren eller Biggles? Vores yndlingskat.
Kan du huske...
Kan du huske den skøre frisure, han fik en sommer?
Han sagde, han havde været med i et rockband.
Sikken en løgner. Så måtte han lære at spille guitar.
Så vi ikke opdagede, at han ikke kunne spille.
Alle drengene var vilde med mig. Men jeg så kun Rory.
Hvorfor var det sådan?
Det sker, at man møder folk, der er virkelig smukke.
Men når man taler med dem, så bliver de virkelig kedelige.
Så er der andre, hvor man tænker: "Ikke dårligt."
Men så lærer man dem at kende...
...og så er det, som om deres ansigt bliver dem.
Deres personlighed står i ansigtet.
Og så bliver de virkelig smukke.
Rory er den flotteste mand, jeg har mødt.
Vær sød, gør det for hans skyld.
Beder du mig trodse skæbnen og tidens gang på grund af en dreng?
Du er Amy.
Han er Rory.
Og ja, det gør jeg.
Jeg flår tiden i stykker for dig.
Twostreams sender igen, Doktor.
Store nyheder. Jeg ændrer min fremtid. Hold fast i brillerne.
Jeg så mit fremtidige jeg, der nægtede at hjælpe.
Jeg ændrer den fremtid. Det burde være umuligt.
At kende fremtiden gør det muligt at ændre den.
Især hvis man er kontrær, kontradiktorisk og uberegnelig.
- Hvis man er Amy, altså. - Hvis nogen kan besejre skæbnen...
...så er det din kone.
Det er ikke det, jeg gør, men den, jeg gør det for.
- Jeg stoler på, du beskytter mig. - Altid. Du og jeg for altid.
Det her er aftalen.
Jeg tager med i TARDIS. Jeg tager med.
Så vil der være to af jer, for evigt.
På den måde kan vi begge leve.
- To gange Amy, er det muligt? - Ved det ikke. Det er dit ægteskab.
Måske, hvis jeg afleder virkelighedskompensatoren-
- kalibrerer dommedagsdæmperne og kaster karaokebaren over bord...
Så måske. Ja.
TARDIS kan rumme paradokset.
Amy...
...og Amy.
Konen og konen. Fint.
Stil jer ved døren. Begge to.
- Må jeg låne din soniske... sonde? - Det er en skruetrækker.
Amy-nu, du er vores link til Amy-da.
Vi skal sende et signal. En tanke.
I skal dele en tanke. En tanke så stærk, at den skærer gennem tiden.
Rory, foran dig har du tre håndtag og en masse ledninger.
Det er regulatorventilen. Når det er sket, har du ti minutter.
Hiv rød og grøn ud, og sæt blå til rød og grøn til blå.
Lad den røde hænge og rør slet ikke de gule.
Det er ikke raketvidenskab. Det er kun kvantefysik.
- Fint. Blå til rød og grøn til... - Træk håndtagene en for en.
Amy, tænk den vigtigste tanke, du har haft. Slip den ikke.
Første håndtag.
- Maca... - Macarena.
- Hun danser macarena. - Macarena.
- Vores første kys.
Det andet håndtag, Rory.
Det tredje håndtag.
Amy...
- Du godeste... - Du godeste.
Undskyld.
- Hej. - Hej.
- Jeg ved ikke hvad... - Sært.
- Det her er sært. - Det her er sært.
- Stop! - Stop!
Amy 1 taler først.
- Hvem er Amy 1? - Hvem er Amy 1?
- Det er jeg. - Det er jeg.
- Nej, mig! - Nej, mig!
- Rory... hold op! - Rory... hold op!
Tag brillerne af. Det giver temporal feedback.
Amy har skabt et paradoks, og TARDIS er ikke vild med det.
Den faser af sig selv. Den vil væk herfra.
Hvad har Amy gjort ved dig? Bare rolig, min egen. Hold ud.
Rory, du har otte minutter. Du er på egen hånd nu.
Jeg er ikke alene. Jeg har jo mine koner.
- Frygt ikke... - De kommer.
- Følg efter mig. - Det er venlighed.
- Kate Hayler, hockey.
Sigt efter skinnebenet.
Duk dig.
De blokerer vejen hen til TARDIS.
Sidedøren. Vi går bagom dem.
- Tror du, at du kan tage med os? - Ja.
- Tal med hende. - Tal med hende.
Piger...
- Hvor skal du bo? - Ikke hos jer.
Jeg tager ud at rejse og kommer hjem til jul.
Du har altid drømt om at være to, når du laver julemiddag.
- Kan vi teleportere derhen? - Det er en tidsport.
Vi kan ikke hoppe i den samme tidsstrøm.
- TARDIS er i galleriet. - Galleriet er lukket.
Knapperne er låst udefra.
- Kan du låse dem op? - Hvis jeg må se dit sødeste smil.
Det er det.
- Flirt ikke. Du kunne være min... - Jeg har kendt dig hele mit liv.
Bliv ikke genert nu.
Frygt ikke. Det er venlighed.
- Skynd dig! - Gå. Jeg dækker jer.
Frygt ikke. Det er venlighed.
Nej!
Det er kun en bedøvelse. Hun skal nok klare sig.
- Undskyld. - Hvad gør du?
Jeg løj. Paradokset er for stort.
Hun vil dø.
Hun vil aldrig have eksisteret. Det vil aldrig være sket.
- Hun er jo lige der. - Jeg stolede på dig.
- Hun er ikke virkelig. - Jo. Luk hende ind.
Der kan kun være en Amy i TARDIS. Hvem af dem vil du have?
Valget er dit.
Det er ikke rimeligt. Nu bliver jeg ligesom dig.
- Valget er dit, Rory. - Jeg...
Doktor. Doktor!
Rory... vær sød.
Dit ansigtsudtryk, da du bar hende... mig...
Hende. Da du bar hende... Sådan så du engang på mig.
Jeg havde glemt, hvor meget du elsker mig.
Hvor meget jeg elskede at være hende.
Amy Pond i TARDIS...
...sammen med Rory Williams.
Jeg kan ikke gøre det.
Hvis du elsker mig, så luk mig ikke ind.
Åbner du døren, så kommer jeg ind. Jeg vil ikke dø.
Jeg vil sparke, skrige og slås...
...helt til det sidste.
Amy...
- Amy, jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Luk mig ikke ind.
Sig til Amy, din Amy, at jeg giver hende dagene.
Dagene med dig. Dagene, der kommer.
Det gør mig så ondt.
Dagene, jeg ikke får.
Tag dem.
- Jeg giver jer mine dage. - Det gør mig så ondt.
Frygt ikke. Det er venlighed.
- Grænseflade? - Jeg er her, Amy Pond.
Vis mig Jorden.
Vis mig mit hjem.
Har jeg fortalt dig om drengen, jeg mødte der?
Han lod, som om han spillede i et band.
Vidste du hele tiden, at vi ikke kunne redde dem begge to?
Jeg lovede, at redde hende. Her er hun. Uskadt.
Ja. Her er hun.
Jeg giver jer lidt fred.
- Har du det godt? - Hvor er hun?
NÆSTE GANG
Der er ting på værelserne.
Der er et værelse til alle, Doktor. Også til dig.
Nu skal vi fange et uhyre.
Her er lyset, der sender jer i seng.
Her kommer øksen, der hugger hovedet af.
Hug, hug, hug, hug.
Anders P. Sørensen Broadcast Text International A/S