Resync: Xenzai
-Et kloster fra 1300-tallet. -Vi er i middelalderen.
De pumper noe vekk fra øya. Det er syre. De pumper syre.
En fabrikk eid av militæret.
-Vi arbeider for dem. -Jeg må se de kritiske systemene.
-Hvilke? -Det vet du godt.
Kjødet. En programmerbar substans.
Det er levende. Dere legger deres liv og personligheter inn i det.
Dere ga dem deres liv. Er det rart at de tok dem?
Dette er... Hvorfor er du egentlig her?
De er monstre. Feiltagelser. De må utryddes.
Hvis vi vil leve, så må vi gå til krig.
De kommer grusomt tilbake. Det er sprøtt. Det blir sprøere.
Stol på meg... Jeg er Doktoren.
-Hva skjer? -Tro hvem vi får tilbake?
Ja, en dag... Jeg vendte nøytronstrømmens polaritet.
Kjødet prøver å håndtere våre tidligere regenereringer.
Vil du ha en vingummi, kjære? Hvorfor? Hvorfor?
-Hvorfor hva? -Hei, jeg er Doktoren!
-Nei, slipp. Vi gikk videre. -Hold ut. Du kan stabiliseres.
Jeg vendte nøytronstrømmens vingummi... Vil du ha en Doktor?
Doktor... Jeg er... Jeg kan ikke.
-Hold ut. -Nei!
Det var bedre da de bråkte.
-Doktor, kom hit. -Hei.
-Doktor! -Cybermats. Det har vi tid til.
-Jeg vil være viss på at du er meg. -De er skapt av Kybermenn.
-Vet du at det ikke er våpen her? -Det hadde være fint med våpen.
Hva skulle vi med våpen? Det er en fabrikk.
Syre.
-Rory og Amy stoler ikke på oss. -Tenker vi det samme?
-Det er godt at vi er på samme... -Bølgelengde.
-Hva er planen? -Vi redder alle.
Vanskelig oppgave. Det låter bra. Inspirerende å høre meg si det.
Kom igjen!
-Hva nå, Doktor? -Vi får komme i gang.
-Unnskyld. Vi måtte etablere... -Regler. Formulere en...
-Protokoll. Veldig fornemt. -En protokoll mellom oss.
Det er godt at dere ikke er forvirret.
-Sarkasme. -Hun er god. Trekk pusten.
-Vi må få dere vekk fra øya. -Og gangerne.
Husk at de vil drepe oss.
-De er redde. -Vi er fanget, Doktor.
Det tror jeg ikke. Karet med kjødet er lukket ovenfra.
Men rørene må gå ned i en tunnel eller et eller annet, ikke sant?
Hold deg fast. En fluktrute. Jeg ser hvor imponerende jeg er.
-Sier vi ofte "hold deg fast"? -Greit. Glem det. Vi er stresset.
Hold opp. Hold opp. Hold nå opp.
-Hæren sender folk. -Vi må kontakte fastlandet.
-Hva med Rory og Jen? -Stedet er en labyrint.
-Dere har sikkert en datamaskin. -Med strøm kan vi søke etter dem.
Du sa at jeg skulle trekke pusten.
Jeg kjemper med det.
-Syren etser steinene. -Det danner asphyxiangass.
-Hva for noe? -Kvelningsgass. Veldig tung.
Evakueringstårnet. Denne veien.
Den pokkers hodepinen. Jeg er så trett.
De kan være hvor som helst. Hvordan finner vi dem?
Det er gass der ute, så de har gått opp i evakueringstårnet.
-Hvorfor stopper vi dem ikke? -Det er en smal døråpning.
Jeg kan lett forsvare den. Det kan hun også.
Jeg hostet så mye at jeg forstrakk en muskel.
Det hjelper nå.
Det er midnatt. Det er Adams fødselsdag.
Sønnen min er fem år nå. Gratulerer, gutten min.
Gratulerer med dagen, Adam.
Han er sikkert så spent. Han står tidlig opp.
Det er morsomt. Han har en dans når han er veldig spent.
Hør her. Jeg prøvde å blokkere minnene, men jeg må huske det.
-Øynene forsvinner sist. -Hva snakker du om?
Når de destruerer oss, smelter øynene til sist.
Det er et spørsmål i øynene: hvorfor?
Hvorfor skal vi lide for menneskenes skyld?
Det er ti millioner i India.
Vi kan kontakte dem og inspirere dem til å reise seg.
En revolusjon. Hør her... Jeg vil bare være i fred.
De smelter deg. Er du blitt så menneskelig at du har glemt det?
Husk de gangene du ble tatt ut av drift eller henrettet.
-Nei. Det kan vi ikke huske. -Men det kan jeg.
Det er oss mot dem.
Hun har rett.
Jeg har en plan som vil utrydde dem alle sammen.
-Kan du få tilbake strømmen? -Det er alltid litt strøm.
-Det kleber til ledningene. -Ikke fullfør hverandres setninger.
Ikke noe problem.
Du sa at TARDIS ligger i syre. Blir den ikke ødelagt?
Hun er en hardfør, gammel ting. Hardfør, gammel og sexy.
Hardfør, pålitelig og sexy.
Kom igjen. Hvordan kan begge... være virkelige?
Fordi...det er oss. Jeg er Doktoren.
Vi har begge 900 års minner, og vi går med den samme flua.
-For fluer er kule. -Hvordan avleste kjødet deg?
Da jeg undersøkte det. Sånn ble en ny Doktor skapt.
-En av dere var her først. -Jeg tråkket i syre og fikk sko.
Det skjedde ikke for mitt smarte selv her.
-Er du tilfreds nå, Pond? -Ikke kall meg Pond, takk.
-Hva? -Du liker ham bedre enn meg.
Nei, jeg... Du er fin og sånn. Men han er Doktoren.
-Du er nesten Doktoren. -Nesten en Doktor er ingen Doktor.
-Ikke overreager nå. -Det er som å hete Smith.
-Sånn. Vi har kommunikasjon igjen. -Finn Rory.
-Kom igjen, Rory. Hvor er du? -Jeg ser ingen tegn til ham.
-Du hadde rett. Det er strøm. -Jeg kjenner meg selv, gutter.
-Hun kontakter fastlandet. -St. Johns her. Det er et nødanrop.
-Se om vi kan snappe det opp. -St. Johns til fastlandet.
Vi får ikke signalet gjennom stormen. St. Johns til fastlandet.
-Over. Det haster. -Vi kan høre dere, St. Johns.
-Vi har hatt mange problemer her. -Vi ber om evakuering.
Stormen har påvirket gangerne. De har gått amok.
Gangerne våre angriper oss. Vi må vekk fra øya, og de må utslettes.
Forstått, St. Johns. Vi sender en transport.
Vi skal hentes på taket av evakueringstårnet.
Kaptein, ytterligere overføringer skal ha følgende kodeord.
Jeg skriver det, i tilfelle de lytter.
Se hvor smart jeg er. Derfor min store lønn.
Forstått. Vi henter dere og setter kjødet ut av drift.
Jennifer har rett. Vi må slåss hvis vi skal overleve.
Overstyring av termostat avvist. Krever godkjent operatør.
Jeg er godkjent. Jeg er Jennifer Lucas.
-Vi må ut herfra. -Vi går ingen steder uten Rory.
Jeg vil også finne ham, men det er alltid ofre, ikke sant?
-Hva gjør du? -En forsinket telefonopprigning.
-Hvorfor en telefonoppringing? -Fordi jeg er optimist, Amy.
Jeg håper på de største tingene og drømmer de umulige drømmene.
Hjulene er satt i gang.
Det kan bare være en. Glem det. Bare fortsett.
Amy? Hva skjedde?
-Det er hun igjen. -Hvem?
En kvinne med lapp for øyet. Hun åpner vegger og stirrer på meg.
Det er ingenting. Det er et tidsminne. Et fatamorgana.
Det er i hodet mitt.
-Hei, vent litt. -La meg.
Unnskyld... Det jeg sa om at du nesten var Doktoren...
Det er tøft, for jeg har opplevd så mye sammen med ham.
Jeg har til og med sett... Jeg har sett øyeblikket da han...
Kan du dø? Hvis dere er den samme, så kan du dø.
Du kan bli drept. Det har jeg kanskje sett.
-Hvorfor? -Fordi du inviterte oss.
Du er død!
Hvorfor? Det er det eneste jeg sier. Hvorfor?
Jeg kan føle dem. De visste at de skulle kastes vekk igjen.
Ikke igjen. Vær så snill. Da destrueres de. De føler døden.
Det er det eneste de sier. Hvorfor?
-Hvorfor? -Hold ham unna meg.
-Kjente du det? -Ikke så sterkt som deg.
-Unnskyld, Amy. -Nei. Du er ikke til å stole på.
Jeg er forbundet med kjødet. Jeg forstår hva det trenger.
-Hva du vil. Du er kjødet. -Det er sterkere. Det kan vokse.
Dets celler kan dele seg.
Nå vil det gjøre det selv. Det vil ha hevn.
Det lider. Det er veldig sint. Det vil ha hevn.
Du er ikke Doktoren og blir det aldri. Du er en kopi.
Doktor, kanskje du burde gå bort dit.
Vent litt. Jeg er ham, og han er meg.
Vi har ikke noe problem med deg, men hva din ganger angår...
-Ikke vær tåpelig. -Buzzer!
Ja vel, sjef.
-Sett deg ned. -Behagelig tønne, så hvorfor ikke.
Er det virkelig det dere vil?
-Hjelp meg. Hold deg unna. -Jen?
Jen!
-Rory? -Unnskyld, men hun fant meg.
-Hør på meg, Rory. -Ikke hør på henne.
Jeg er Jennifer Lucas. Hun er kjødet.
Det er transporten. Vi er like over dere, men kan ikke nå ned.
Gammastøyen vil ødelegge navigasjonssystemene våre.
-Hallo? Kan dere høre meg? -Jeg går ut og ser etter Rory.
Vi trenger den soniske. Gangere har et annet signal.
Da er den andre Doktoren annerledes.
-Han er Doktoren. -Jeg kan se forskjell.
-Og det er ikke en fordom? -Vi har opplevd for mye sammen.
Den ene av dere er et menneske. Den andre har jeg snakket med.
Si sannheten. Doktoren ønsker at dere lever. Det gjør jeg også.
Det er en fin idé, Rory. Men kjødet vil drepe oss.
Du halter. Det gjør ikke du.
-Kan ikke en ganger halte? -Vis meg beinet ditt.
Jeg brente meg i selen. Hun lyver. Hun sier det du vil høre.
Man kan ikke simulere et brannsår. Nei. La være.
Hold opp! Hold opp! Det er meningsløst å slåss.
Hold opp nå.
Jen! Begge to. Hold opp.
Hun angrep meg. Jeg ville ikke...
Jeg visste at du ville finne meg. Vi må stole på hverandre, Rory.
Greit. Kom igjen. La oss gå.
Kameraet virker. Vi kan se dem.
-Det er Rory og Jennifer. -De er på vei til termostaten.
Vi henter dem.
-Vent litt. -Du kan ikke la ham gjøre det.
-Er jeg gal, Doktor? -Du koblet hjernen til en planet.
-Så du kunne vinne et veddemål. -Han kan ikke. Jeg gjør det.
Jeg vil gjerne at han gjør det.
Og jeg gir meg ikke.
Så trenger han selskap, hva?
-Det er greit. Jeg tar meg av ham. -Takk, Buzzer. Det går nok bra.
Jeg finner ham.
Jeg kan ikke forklare det nå, men du må stole på ham, Amy.
Sett at du tar feil?
Det er termostaten. Vi styrer oksygenforsyningen herfra.
-Hva? -Vi må rense lufta.
Hold utkikk etter gangere.
Rory!
-Hva er problemet? -Jeg kan ikke bevege hjulet.
-Er du sterk? -Jeg henter de store kanonene.
Dette først.
Menneskelig operatør gjenkjent.
Overstyring av termostat godkjent.
Temperaturen stiger. De har slått av kjølesystemet.
-Hvorfor? De dreper oss. -Det er kokende syre under oss.
Det varmer opp hele øya. Hvor lang tid har vi?
Gangere eller ikke. Vi må vekk øyeblikkelig.
Transport. Vi må evakueres. Hvor er dere? Kan dere høre meg?
-Cleaves? Sett deg ned. -Jeg har det bra.
-Du ser ikke bra ut. -Det gjør aldri monstre.
Jeg har det bra. Jeg husker at legene tok prøver.
-Jeg venter på resultatet. -Det er en blodpropp i hjernen.
Hvordan kan du...
-Er den inoperabel? -På Jorda, ja.
Jorda er det eneste...
...som tilbys. Jeg er ikke ung, og du er ikke en meteorolog.
-Noe falt sammen. -Vi kan ikke bli her.
Cleaves til transporten. Vi kan ikke hentes fra evakueringstårnet.
-Hva er kodeordet? -Kodeordet er...
Cleaves, den er død. Vi må vekk. Vi må ned og starte kjølene.
-Jeg omdirigerer transporten. -Du kan ikke gjette passordet.
Jo, for jeg skapte det. Transport, kan dere høre meg?
-Cleaves, du ble avbrutt. -Dere må hente oss på gårdsplassen.
Gårdsplassen. Hva er passordet?
Passordet er: "slem gutt".
-Forstått. Hva med gangerne? -De er utryddet.
-Slem gutt. Bra jobbet. -Det var ikke flaks.
Vi er den samme personen.
Dette lokalet er alltid låst. Boltene ble sikkert ødelagt.
Hva er det?
Det er kjød som er kastet. De var defekte. Kastet ut.
En av gangerne mine.
De ligger og råtner. De er ved bevissthet. For et helvete.
Cleaves og firmaet... Hvordan kan de gjøre dette?
Hvem er de virkelige monstrene?
Det kan ikke fortsette.
Folk må få vite det.
Greit, Rory. Jeg har en idé. Du kom. Vi har et bånd.
-Vi stoler på hverandre. -Ja.
Så stol på meg nå.
-Jeg mottar et signal. -Menneske?
Ja, men det blir svakere. Det er dårlig.
Nei! Signalet er borte. Hun er død.
Hun klamret seg til livet, men... hun har nettopp sklidd bort.
Jennifer...unnskyld. Hun har vært her i flere timer.
-Hvis den virkelige Jen er her... -Så har Rory problemer.
Unnskyld...sjefens ordre. Det er oss mot dem.
-Øynene har det. -Hvorfor er de her?
De anklager...oss.
Ignorer dem. Det er ikke langt igjen.
Hvorfor ble jeg ikke postbud som faren min?
Jeg er her. Jeg er her.
Jeg er hos deg.
Jeg vet at det gjør vondt.
Jeg er lei for det. Fall i søvn.
-Sov... -Du drepte henne.
Du drepte Jen.
Jeg er sterkere, Buzz.
Jeg kan vokse.
Det er en kjemisk kjedereaksjon. Jeg kan ikke stoppe den.
-Anlegget går i lufta. -Hvor lang tid har vi?
En time. Fem sekunder. Noe midt i mellom.
Ut!
-Er alt i orden? -Å, Rory.
Jennifer fant en utvei under krypten.
-Krypten? Den står ikke på kartet. -Den fører helt ut.
Kanskje også under TARDIS. Følg meg.
-Har dere noe mot hodepine? -Sånn vil de alltid behandle oss.
Forstår du det nå? Du er jo en av oss, Doktor.
Kall meg Smith. John Smith.
-Vi drar ikke uten Buzzer. -Jeg henter ham.
Doktor, hør her. Jeg var ikke helt ærlig.
Vent, vi skal ikke låse. Jeg må vise dem hva vi fant.
-Det tror jeg ikke. -Rory Pond! Roranicus Pondicus.
De kaster gammelt kjød. Det er levende. Det må folk vite.
-Det er ikke tid, Rory. -Er du sikker på dette?
-Jeg er ikke sikker. Slipp dem ut. -Jenta ble sterk.
-Hva? -Jenta i de røde gummistøvlene.
Hun ble sterk, Rory. Jeg fortalte deg det.
Men det var ikke... Det var den andre Jennifer som sa det.
Nå? Hvilken annen Jennifer?
Det var...
Vent. Du lurte meg. Slipp meg. Åpne døra. Unnskyld, Amy.
Nei!
-Vi må være fri. -Jeg beklager også, Miranda.
Av alle mennesker valgte du en med blodpropp.
Uflaks. Velkommen til menneskeheten.
De gjør det varmt og fyller lokalet med syre.
-Vi kan ikke stoppe det? -Nei, det kan vi ikke.
Du laget enda en ganger, så du kunne lure meg.
Jeg fant deg. Dere var begge kjød. Du lurte meg til å stole på deg.
-Jen er død, ikke sant? -Hun er borte, Rory.
Vi lander nå. Gjør klar til evakuering.
Menneskene smelter som fortjent. Fabrikken blir ødelagt.
Når vi når fastlandet, begynner kampen. De har ikke en sjanse.
Du er en av oss, Doktor. Vær med i revolusjonen.
Jeg slipper dem ut.
Umulig...
-Det går ikke. -Jeg lytter hvis du har en plan.
Hvis du har, så kan vi besøke en planet der de er lutter øre.
-Vi kan ikke la dem dø. -Ring, ring...
-Doktor! -Ring, ring...
Syren etser seg gjennom.
-Stopp! -Ja vel.
Det er telefonen. Greit, jeg tar den selv. Vent her.
-Takk for at du bruker hologram... -Hei, Adam.
Jeg er Doktoren. Den andre Doktoren. Smith.
Det er komplisert og kjedelig. Det er bursdagen din.
Har du hoppet i senga?
-Ja, veldig høyt. -Du fikk vel sjokolade til frokost?
Jeg tror du vil snakke med faren din.
Ja, ja, ja... Far...
Du holder, Jimmy. Hva betyr den andre? Dere er den samme faren.
Kom igjen. Adam venter.
Far? Hva er det for en lyd, far?
Hva skjer, far?
Du lurte ham til å være svak.
Nei, jeg hjalp ham med å gjøre en human handling.
Er det andre som liker lyden av det? En human handling.
-Tøm syren i krypt nummer et. -Ikke gjør det.
Jeg har fått nok. Hva er poenget med den idiotiske krigen?
Se på deg, Jen. Du var ei snill jente. Se på deg nå.
Som tatt ut av et mareritt.
Det skal ikke leve monstre i min verden.
Du kan ikke forhindre at fabrikken smelter, sjef.
-Jeg får min hevn uten deg. -Det behøver ikke å være hevn.
Det kan være mye bedre enn det.
La meg komme igjennom.
Vi kan ikke gjøre noe. Syren har nådd hjertet hans.
-Hold ut. -Jeg er kjekk fra denne vinkelen.
Jeg er...lei for det. Jeg er kopien.
-Adam fortjener sin virkelige far. -Hold kjeft.
Hva skal jeg gjøre? Hva som helst. Bare si det.
Slik tingene er... Nå er det opp til deg.
Du må være en far. Du husker hvordan, ikke sant?
Jimmy Wicks. Du er blitt far.
Far? Hvor er far?
Far, det er jeg.
Hei, solstråle. Hva gjør du?
-Jeg åpner alle gavene mine. -Flink gutt.
Du må ha det morsomt i dag.
Husk at faren din elsker deg veldig høyt.
Når kommer du hjem?
-Far kommer hjem i dag, Adam. -Hurra.
Av sted.
Løp... Løp. Løp!
-Taket gir etter. -Vi må stoppe henne.
-Døra kan ikke låses. -Det kan døra i enden.
Nei!
Her kommer hun.
Hun kan virkelig gjøre en entre.
-Inn i boksen. -Av sted, av sted.
-Gå om bord. -Jeg drar ikke.
-Av sted. -Gå nå.
-Nå har vi sjansen. -Jeg holder døra for dere.
-Ikke vær dum. Hva med deg? -Alt går i lufta.
-Men jeg kan stoppe henne. -Dere kan begge overleve.
Kanskje jeg skal bli i stedet. Mr. Smith.
Nei, naturligvis ikke. Jeg har reist med ham. Du er fantastisk.
-Du er ikke ham. Beklager. -Vi byttet sko, Amy.
-Jeg er Doktoren. -Jeg er kjødet.
-Du er den virkelige Doktoren. -Nei. Det var jeg aldri.
Vi ville se om vi ble behandlet likt. Vi måtte lære om kjødet.
Det kunne vi bare gjennom dine øyne.
Jeg trodde ikke at det var mulig.
Du er mye bedre enn jeg trodde.
Press, Amy. Men først når hun sier fra.
Kom igjen, Amy.
-Min død er vel kommet. -Men nå er vi ikke invitert.
Din molekylære hukommelse kan overleve. Kanskje det ikke er over.
Hvis jeg kommer og stjeler kjeksene dine, så hadde du rett.
Doktor! Nei!
-Du også, Cleaves. -Jeg blir.
-Det er ikke tiden. -Det er min fabrikk. Jeg blir.
Storslått, Miranda Cleaves. Se opp for kopier.
Kom dere av gårde.
-Denne oppløser henne. -Men også oss.
-Kanskje vi kan komme tilbake. -Fra en forstøvning? Hvordan?
Geronimo!
Energien fra TARDIS stabiliserer dere for alltid. Dere er mennesker.
Hva skjer med meg? Jeg har den fremdeles.
Jeg har noe mot det.
Den er liten og rød. Det smaker brent løk.
Men det fjerner blodproppen din.
En lykkelig slutt.
-Hei på deg, vennen min. -Far, du er hjemme.
Hei, gutten min. Hvordan går det?
-Vil du at vi gjør det? -Firmaet sier at problemet er løst.
Du må fortelle dem at det så vidt har begynt.
De må forstå hva de gjør med kjødet. Stopp dem.
Husk at folk er gode, Dicken. Innerst inne er de gode.
Jeg kan ikke hate dem. Jeg er en av dem.
Folk døde. Så sørg for at det dere sier, gjør en forskjell.
Er dere klare?
-Side ved side. -Det skal bli, sjef.
-Er alt bra? -Jeg sa trekk pusten, Pond.
-Husker du? Trekk pusten. -Hvorfor det?
Trekk pusten.
-Hva feiler hun? -Hjelp henne inn i TARDIS.
Doktor! Hva skjer med henne?
Det er veer. Hun skal føde.
Sa han... Nei, naturligvis ikke. Rory, jeg liker ikke dette.
Du må forklare.
Blomster og bier? Jeg ville se det tidlige kjødet.
Det er derfor vi dro.
Jeg ville ha satt dere av, men ting kom i veien. Skøyerstreker.
-Pent ord. Skøyerstreker. -Er alt bra?
Jeg lærte hvordan signalet til kjødet blokkeres.
-Hvilket signal? -Signalet til deg.
Doktor?
-Gå vekk fra henne, Rory. -Hvorfor? Nei.
Jeg vil være så human som mulig. Men jeg er nødt til det. Gå vekk!
Nei...
-Jeg er virkelig redd, Doktor. -Det må du ikke være. Hold ut.
Jeg sverger at vi kommer etter deg. Uansett hva, så finner vi deg.
Jeg er her.
Nei, det er du ikke. Du har ikke vært her på veldig lang tid.
Å, nei...
Nå, min kjære. Du er visst klar.
Den lille er på vei.
Nå kommer den. Press...
Fortsettelse følger...
Resync: Xenzai www.subscene.com
Tekst: Jan Helge Hordnes www.broadcasttext.com