- Hvad er der galt? - En mand er blevet såret.
Væk ham.
Han gled i bundvandet og ramte riggeren. Hans hånd...
Jeg ved ikke, om han overlever.
Du er en død mand, McGrath.
Lige som alle de andre.
- Hun er her. - Jeg må flygte.
Gå ikke derud, Mcgrath. Du skal ikke høre efter. Sirenen kalder.
Der er ingen tegn på kamp, knogler eller blod.
Vi er hajføde alle sammen. Vi er fanget på havet... ventende.
Indtil vinden skifter.
- Hvad er det? - Bæstet er tilbage.
Yo ho ho.
Det er der måske ikke nogen, der faktisk siger.
- Vi sendte intet signal. - Vores sensor fangede det.
- Sensor? - Det er sandt. Vi er i 1700-tallet.
Mit skib bemærkede automatisk... at dit skib havde lidt problemer.
- Den store blå kasse? - De er ånder. De kunne finde rundt.
Jeg ville sige multidimensional teknologi...
Det går ikke. Jeg er Doktoren. Det er Amy og Rory.
Vi er sømænd ligesom jer.
- Bortset fra pistolerne og skægget. - I er blinde passagerer.
Vi har været strandet i otte dage. I var her, før vi lettede anker.
- Hvad gør vi med dem? - De fortjener lidt gæstfrihed.
Latteren er vel en del af jobbet. "Kan du grine? Velkommen om bord."
Vi har få forsyninger. Vi har ikke brug for tre munde mere.
Send tøsen ned i kabyssen. Hun spiser ikke meget.
- Rory! Hjælp mig. - Hør lige her.
- Hun er ikke nogen tøs. - Du skal ikke skælde ud, men tak.
Måske drukner du, før hajerne kommer.
Er du truet, fordi jeg er kaptajn? Dit skib er meget større end mit.
- Jeg har heller ingen hat. - Så er det af sted.
Kan jeg ikke få lidt mere latter?
Hvor er resten af besætningen? Det er et stort skib.
Resten gemmer sig vel. De springer frem og råber bøh!
Smid pistolen.
- Ned på knæ med jer. - Hvad laver du, Amy?
- Jeg redder dig. Er det i orden? - Sværdet kan slå os ihjel.
Tak. Det er faktisk derfor, jeg peger det mod dig.
- Du har slået mig ihjel. - Det er bare et lille sår.
- Hvad for en slags pirater er I? - En dråbe blod, så kommer hun.
Jeg rørte ham næsten ikke. Hvorfor er I så ophidsede?
- Doktor, hvad sker der? - Hun kan lugte blodet.
- Hun har mærket dig. Du er død. - Dæmonen ude på vandet.
Sejt. I er ikke kun pirater. Der er også en dæmon i billedet.
Effektivt. Fint med en påmindelse, hvis nogen vil slå dig ihjel.
Hurtigt. Luk lyden ude. Hun lokker sine ofre med sangen.
Herligt. Jeg stikker fingrene i ørene? Er det planen?
Kom, lad os smutte... tilbage til... tilbage til...
Musikken. Den påvirker ham.
Du er så... smuk.
Jeg er vild med tøjet. Du skulle gå klædt som pirat tiere.
Hej... giv mig et knus, kammerat. Alt er bare helt fantastisk.
Se de herlige pirater og deres herlige skæg. Jeg vil have skæg.
- Jeg vil have et skæg. - Hun forvandler dem til fjolser.
Du godeste.
- Jeg må røre ved hende. - Beklager, han er taget.
Amy!
Ned i lastrummet, alle sammen.
- Kom her. - Vent...
- Hvad er det for noget? - Det er en legende.
En sirene. Mange handelsskibe er blevet hendes bytte.
- Hun tager de sårede. - Som en haj, der lugter blod.
Som en haj i en kjole, der synger og er grøn.
- Skibet er forbandet. - Mennesker elsker forbandelser.
- I gider ikke finde en forklaring. - Hun er så smuk.
Det er hun faktisk ikke. Vi skal af sted.
- Er din kasse virkelig et skib? - Det drives ikke af vinden.
Pistolen igen. Freud vil sige, at du kompenserer. Kender du ham?
- Nej? Behagelig sofa. - Efterlad de forbandede, kaptajn.
- Vi vil ikke have sirenen efter os. - Det er en igle.
Op af vandet!
Den bed mig. Jeg bløder.
- Hvorfor vil hun have blod? - Ville du efterlade de forbandede?
Vi er i sikkerhed. En forbandelse kommer ikke gennem tømmer.
Hej igen.
Nej!
- I sikkerhed? - Jeg har også dårlige dage.
- Hvordan kom hun ind? - Bundvandet. Vandet er en portal.
Hun kommer gennem en enkelt dråbe. Vi skal et sted hen uden vand.
- Så du hendes øjne? Krystalsøer. - Magasinet.
- Våbenlageret med krudt. - Der er tørt.
- Lad os tage derhen. - Jeg bestemmer.
Du er bekymret på grund af hatten. Rør ikke ved noget skarpt.
Kom nu, Rory.
- Skynd dig nu. - Nøglen. Den er væk.
Hvordan kan den være væk?
En anden fik den samme ide.
Spær døren. Pas på med den lampe.
- Tønderne er fulde af krudt. - Hvem har sovet herinde?
Dit fjols... Du er et fjols, knægt. Hvad laver du her?
- Hvem er han? - Er han ikke mandskab?
Nej... Han er min søn.
Hvad pokker laver du, knægt? Din mor leder sikkert efter dig.
- Hvornår? - Sidste vinter.
Feber. Hun fortalte om dig.
At du var kaptajn i flåden. At du var en ærværdig mand.
At jeg ville være stolt af at kende dig.
- Jeg vil med i besætningen. - Du kan ikke blive her.
Du kan ikke sende mig tilbage. Det er for sent. Vi er langt væk.
Her er farligt. Der er et uhyre om bord.
Hun efterlader et mærke på huden.
Den sorte plet?
- Drengen har ikke nogen ar. - Det var den teori.
- Han har også dårlige dage. - Det er ikke kun blod.
Hun kommer efter de syge. Som en jæger vælger det svageste bytte.
- Han har feber. Det ved sirenen. - Mennesker... andenrangs.
De kommer let til skade. Alle får mærker på et tidspunkt.
Mit skib kan få os væk herfra. Vi kan hente det.
Du er ikke kaptajnen. Husk det.
Vandet er farligt. Det er sådan, hun kommer igennem.
- Vi er forbandet. - Nej. Det betyder, spillet er ude.
Vi er ikke hjælpeløse. Hvad gør vi, kaptajn?
- Vent sammen med knægten. - Vi er i fare.
- Jeg sagde, vent. Barrikader døren. - Er du sikker?
Vi skal have dem i sikkerhed. Hun venter sulten med en pande.
- Hun river osten. - Hvis det klør, så krads ikke.
Vi skal alle herfra en dag.
En skummel havfrue er ikke den værste måde.
- Skal vi trække lod om kommandoen? - Mørke og dæmon?
Du må gerne starte.
Det var tæt på.
- Splitte mine... - Stop der. Den er større indeni.
Vi springer resten over. Undskyld, jeg løj om, at dit var større.
Køkkenet er den vej. Der er toiletter der, der og der.
- Hvad er der i vejen? - Det smukkeste, du har set?
- Åh... det sagde jeg vel ikke. - Hvad sker der?
Vi bliver her ikke. Kaptajnen er blevet blød.
- Hvad gør den? - Noget meget kompliceret.
Og den her gør noget, der er for teknisk til at forklare.
- Den styrer tingen. - Nej... på en måde.
Ror, teleskop, astrolabium og kompas. Et skib er et skib.
Han sagde, I skulle vente, hund. Han er kaptajnen.
Han er admiral. I er æresforpligtet.
Ved du, hvilket skib det her er, og hvad din far gør?
Vi sejler under sørøvernes sorte flag, Jolly Roger.
- Løgner. Han er ikke en pirat. - Nå, det tror du.
Jeg har set din far skyde tusindvis af uskyldige mænd.
Sådan gør de professionelle.
- Øh... den sidder fast. - Er der vindstille?
Ja, åbenbart. Det er første gang.
Du hoverede. Jeg så dit udtryk. Det er sjovt, at mit skib ikke dur.
Det er sandt.
- Tag skatten, så ses vi i robåden. - I bliver på jeres post.
Jeg leger ikke med dig. Læg det.
- Et skridt til, og jeg bruger det. - Du kan ikke slås med et sværd.
Det behøver jeg heller ikke, vel?
Jeg kan ikke lokalisere planet. Rummet, vi rejser i.
Lige som havet, men ikke vand. TARDIS kan ikke se det.
Den tror, rummet ikke findes. Uden et plan er vi strandet.
- Jeg er forvirret. - Det er vi mange, der er.
Hvad sker der?
- Din lille svabergast. - Tillykke. Nu er du på menuen.
- Du må hellere blive her. - Din lille abe.
- Pas på. Krudtet springer i luften. - Hvad laver du?
Der er ingen ære blandt pirater.
Den er ikke sur mere. Nu er den rasende.
Motoren er død. Jeg har næsten ikke flere ideer.
- Næsten? - Vi kan ae den og synge en sang.
- Hjælper det? - Det er svært at sige.
Jeg har mistet kontrollen. Den dematerialiserer.
- Det lyder skidt. - Det er det også. Så er det ud!
Forlad skibet... Forlad skibet!
Fint nok... Fint, fint. TARDIS tog af sted alene. Det er første gang.
- Nu kan vi ikke få dem væk. - Du er ikke kaptajn uden et skib.
Mulligan, hvad laver du? Det er mytteri.
Hun vil ikke have mig. Hun vil have Toby og den anden fyr.
- Han har resten af forsyningerne. - Glem dem. Hvad med skatten?
Kom ikke til skade. Kom nu ikke til skade.
Kom ud, din forræderiske hund.
- Hun er derinde. - Hun kom efter Mulligan.
Der er ikke noget vand herinde. Du sagde, vandet var en dør.
Jeg tog fejl.
- Glem alle mine teorier indtil nu. - Nu igen?
Vi er i fare. Det er ikke vandet.
- Hvad skete der i lastrummet? - Hun kom fra vandet.
Hun kom fra det stille vand. Naturens eget spejl.
Det er ikke vand. Det er spejlbilledet.
- Legenden om sirenen. Forbandelsen. - Du sagde, de ikke fandtes.
Hun angriber skibe med skatte. Der har man et spejlbillede.
Vi må advare de andre.
- Amy! Åbn døren. - Toby, åbn døren.
- Toby! - Åbn døren.
Vi må ødelægge spejlbillederne. Hun kan komme ud af dem.
Ja, ja. Jeg ved det. Det bringer uheld.
Men en højrøstet, morderisk havfrue er ude efter os.
- Kan det blive værre? - Nemlig. Lad os få det væk.
- Hvor skal det hen? - I havet.
Nej, nej! Det er Mogulrigets skatte.
Det var godt for dem. Jeg troede, det var dine.
- Er det nødvendigt? - Bare et spejl og sirenen angriber.
Vi skal beskytte Rory og Toby. Hent kronen fra lageret.
- Skal vi bare vente? - Hvad med TARDIS?
Den blev bugseret væk. Vi er fanget her lidt tid.
- Så vi skal bare vente her? - Havet er stadig spejlblankt.
- Går I ud på dækket, så kommer hun. - Det varer ikke evigt.
- Når vinden kommer, sætter vi sejl. - Indtil da, skal I gemme jer her.
Det gør mig ondt med din mor. Savner du hende meget?
Tre år. Ikke en lyd fra dig. Du lovede hende det.
Du lovede, at du kom hjem. Hun troede på dig.
Lige indtil den dag hun døde.
Hvad fik dig til det? Hvorfor blev du pirat?
Få dig lidt søvn.
Du klarer det helt fint. Slap bare helt af.
Det er ikke en stjerne, men to.
Den Store Hund. Sirius. Et binært system.
Jeg bruger den til at navigere på havene.
Jeg har rejst langt ligesom dig. Rummet kan være ensomt.
Det er det største eventyr at dele det med nogen.
Hvis vi slipper væk, tager jeg ham tilbage til England.
- Jeg er ikke den far, han mangler. - Hvem er du, Henry Avery?
Respekteret admiral, kone og barn.
Hvorfor strejfer du rundt på havet med en flok forbrydere?
Jeg har sat min kurs. Den kan jeg ikke ændre.
Folk stirrede på dem i århundreder uden at vide det.
Tingene kan pludselig ændre sig, når man mindst venter det.
Doktor, jeg... Hvad ser du?
Det føles, som om der er noget, der stirrer på mig.
Sæt sejlene!
Hen til rigningen, hunde. Lad sejlene falde.
Kom lommen ind i skærlinens slæk.
- Han finder sikkert på halvdelen. - Vi har brug for en ordbog.
Toby, tag min jakke.
Mit kompas ligger inden i den.
- Hiv til I rendestensrotter! - Jeg hørte kun rotter.
Lad hende ikke tage dig.
Nej!
Undskyld. Undskyld.
Du kunne ikke opgive guldet. Derfor blev du en pirat! Din rang!
Din kone. Din søn! Hvor meget er den skat værd?
Rory! Rory. Jeg kan ikke se ham, Doktor.
Jeg hopper i vandet. Nej...
Han drukner. Hvis du følger efter ham, så drukner du også.
Der er kun en ting, der kan redde ham.
Sirenen. Hun vil have ham. Vi må slippe hende fri.
Nej, Doktor.
Nej!
Han drukner. Find ham.
- Hvad har du gjort? - Han dør, hvis han bliver der.
- Hun udsletter ham. - Det er ikke kun et sultent bæst.
Det er intelligent. Vi kan tale med det. Måske er de stadig i live.
Vi må følge efter dem. Hun skal tage os, hvis vi vil se dem igen.
Vi stikker os i fingeren. Er I enige? Ja?
- Ja. - Ja.
- Hvor er vi? - Vi har ikke flyttet os.
Vi er det samme sted som før.
Vi er på et spøgelsesskib. Nej, det er virkeligt.
- Det er fanget i en tidssprække. - Hvordan kan de være samme sted?
Det er ikke det samme sted. Det er to planer. To verdener.
Der er flere universer. Det sker, at de kolliderer.
- Så kan man bevæge sig mellem dem. - Godt. Jeg tror, jeg forstår.
Det er forkert, men hvis det hjælper...
Alle refleksionerne bliver pludselig porte.
Har I kigget ind i et spejl og set en anden verden?
Denne gang er det ikke en illusion.
Signalet. Nødkaldet.
- Der var et andet skib hele tiden. - Og sirenen er om bord.
Den er død.
Der var noget, der stirrede. Hvor længe har det drevet omkring?
- Kaptajnen er tørret ud. - Hvad er sirenen så?
Det samme som os. En blind passager.
Menneskelige bakterier. En virus. Fra vores planet. Luftbåren.
Derfor døde de. De fik ikke deres...
- Ulækkert, se... - Hvad er det?
Snot... Bussemænd fra et rumvæsen.
McGrath. En af mine mænd. Hele besætningen er her. Toby!
- Rory! - TARDIS!
- De skal ud herfra. - Vent!
Hans feber er væk.
- Han ser sund ud. - Hun holder ham i live.
Hjernen er aktiv. Det er ikke en forbandelse.
- Det er en vævsprøve. - Hjælp mig med at få ham op.
Hun kommer.
- Bedøvelse. - Hvad?
Musikken. Sangen. Hun bedøver dem og kommer dem i dvale.
Nej!
Ild. Det er noget nyt. Hvad gør ild? Det brænder.
Det steriliserer. Jeg... Jeg nyser.
Stop. Rør ham ikke. Vævsprøver. Sterile forhold.
Ignorer mine tidligere teorier. Hun er ikke en dræber, men en læge.
Det er en automatisk sygeafdeling. Besætningen var død.
Så der var ikke noget at lave, så det passede på mennesket.
Se hende. En virtuel læge. Hun kan sterilisere hele lokalet.
- Hun kan brænde dit ansigt af. - Hun er kun en interface.
Med et proteuskredsløb kan hun ændre form og se menneskelig ud.
Uha... søster. Du er vild!
- Vi må ikke tage dem. - Hun kan ikke helbrede dem.
Jeg er hans kone. Hvorfor må jeg ikke røre ham?
Sig det til hende, Amy. Vis hende din ring. Hun er intelligent.
Kom nu. Du er en smart pige. Det må findes i din programmering.
Hør her. Han er meget syg. Jeg vil bare passe på ham.
Hvorfor må jeg ikke røre min mand?
Det er en samtykkeerklæring. Stik hånden ind i lyset.
Han kan ikke få vejret. Tænd den igen.
- Vi kan ikke efterlade ham. - Han dør, hvis du tager ham ud.
Vågn op, Rory.
- Hvor er jeg? - Du dør, hvis vi tager af sted.
Hvis ikke, så skal du blive her altid.
- Hvis jeg ikke går nu... - Så kan du aldrig tage af sted.
- Sirenen vil passe på dig. - Hvis jeg tager med?
- Så drukner du, og måske dør du. - Jeg er sygeplejerske.
Jeg kan vise dig, hvordan du gør. Du skal genoplive mig som i film.
- Det er førstehjælp. - Det er ikke en film.
- Sæt nu, jeg gør det forkert. - Det gør du ikke.
- Hvad nu, hvis du ikke vågner op? - Jeg stoler på dig.
Hvad med ham? Hvorfor lige mig? Hvorfor skal jeg redde dig?
Fordi jeg ved, at du aldrig giver op.
Vi skal sende skibet tilbage ud i rummet.
Tænk, hvis sirenen kommer i land. Så skal hun passe alle.
- Hvad med Toby? - Det gør mig ondt.
Tyfus. Når han vender tilbage, er det kun et spørgsmål om tid.
Hvis jeg nu bliver hos ham... her. Sirenen vil passe på ham.
Jeg kan ikke tage hjem til England. Hvilket hjem har han ellers?
- Kan du styre det her skib? - Bare vis mig atomacceleratoren.
Jeg ved, du kan. Hvis du klokker i det, så bliver jeg ret sur...
...og jeg dør.
Vi ses om lidt.
Kom nu, Rory. Ikke på den måde. Ikke i dag!
- Han stolede på, at jeg kunne. - Det kan du stadig.
Han tror på dig. Kom nu, Amy.
Vær nu sød at vågne. Vågn nu op.
Kom nu!
Amy... Amy, du gjorde det!
- Jeg synes, jeg var en god pirat. - Du var en god sygeplejerske.
- Godnat, Doktor. - Godnat, Amelia.
Det kalder du mig kun, når du er bekymret for mig.
Jeg er altid bekymret for dig.
- Det er gensidigt. - Gå nu i seng, Pond.
Du må ikke fortælle ham det. Det er hans fremtid.
Det ved jeg godt.
Åh, Amelia...
Jeg har fået et brev. Der er en levende tidsherre.
- Huset. Hvad er huset? - Vi går på ham og spiser hans mad.
- Og I gør, som jeg ønsker. - Gør små bokse dig vred?
Du er som en ni-årig, der bygger en motorcykel på værelset.
Jeg kan lige så godt slå jer ihjel nu.
Danske tekster: Broadcast Text International