Resync: Xenzai www.subscene.com
-Hva er i veien? -En mann er såret.
Vekk ham.
Han gled i bunnvannet og traff riggen. Hånden hans...
Jeg vet ikke om han overlever.
Du er en død mann, McGrath.
Akkurat som alle de andre.
-Hun er her. -Jeg kan flykte.
Ikke gå ut dit, McGrath. Du må ikke høre etter. Sirenen kaller.
Det er ingen tegn til kamp, knokler eller blod.
Vi er haiføde, alle sammen. Vi er fanget på havet...ventende.
Til vinden skifter.
-Hva er det? -Beistet er tilbake.
Yo ho ho.
Er det ingen som faktisk sier det?
-Vi sendte ikke noe signal. -Sensoren vår fanget det opp.
-Sensor? -Det er sant. Det er 1700-tallet.
Skipet mitt merket automatisk... at ditt skip hadde noen problemer.
-Den store blå kassa? -De er ånder. De finner veien.
Jeg ville ha sagt multidimensjonal teknologi...
Det går ikke. Jeg er Doktoren. Det er Amy og Rory.
Vi er sjømenn som dere.
-Bortsett fra våpen og skjegg. -Dere er blindpassasjerer.
Vi har vært strandet i åtte døgn. Dere var her før vi lettet anker.
-Hva gjør vi med dem? -De fortjener litt gjestfrihet.
Latteren er vel en del av jobben. "Kan du le? Velkommen om bord."
Vi har få forsyninger. Vi trenger ikke tre munner til.
Send tøsen ned i byssa. Hun spiser ikke stort.
-Rory! Hjelp meg. -Hør nå her.
-Hun er ikke ei tøs. -Det var ikke det, men takk.
Kanskje dere drukner før haiene kommer.
Føler du deg truet fordi jeg er kaptein? Ditt skip er størst.
-Jeg har ikke hatt heller. -På tide å gå.
Kan jeg få litt mer latter?
Hvor er resten av besetningen? Det er et stort skip.
Resten gjemmer seg vel. De løper fram og roper bø!
Legg ned våpenet.
-Ned på kne med dere. -Hva gjør du, Amy?
-Jeg redder deg. Er det greit? -Sverdet kan drepe oss.
Takk. Det er faktisk derfor jeg retter det mot deg.
-Du har drept meg. -Det er bare et lite sår.
-Hva for en slags pirater er dere? -En dråpe blod, så kommer hun.
Jeg rørte ham nesten ikke. Hvorfor er dere så opphisset?
-Doktor, hva skjer? -Hun kan lukte blodet.
-Hun har merket deg. Du er død. -Demonen ute på vannet.
Kult. Ikke bare er dere pirater. Det er også en demon med i bildet.
Effektivt. Godt med en påminnelse hvis noen vil drepe deg.
Fort. Steng lyden ute. Hun lokker ofrene sine med sangen.
Herlig. Jeg stikker fingrene i ørene? Er det planen?
Kom, vi stikker... Tilbake til... Tilbake til...
Musikken. Den påvirker ham.
Du er så...pen.
Jeg elsker klærne. Du bør gå kledd som pirat oftere.
Hei...gi meg en klem, kamerat. Alt er helt fantastisk.
Se de herlige piratene og deres herlige skjegg. Jeg vil ha skjegg.
-Jeg vil ha et skjegg. -Musikken gjør dem til tåper.
Du godeste.
-Jeg vil røre henne. -Beklager, han er opptatt.
Amy!
Ned i lasterommet, alle sammen.
-Kom her. -Vent...
-Hva er det for noe? -Det er en legende.
En sirene. Mange handelsskip er blitt hennes bytte.
-Hun tar de sårede. -Som en hai som lukter blod.
Som en hai i en kjole, som synger og er grønn.
-Skipet er forbannet. -Mennesker elsker forbannelser.
-Når dere ikke gidder å forstå. -Hun er så pen.
Det er hun faktisk ikke. Vi må dra.
-Er den kassa virkelig et skip? -Den drives ikke av vinden.
Våpen igjen. Freud vil si at du kompenserer. Kjenner du ham?
-Ikke? Behagelig sofa. -Etterlat de forbannede, kaptein.
-Vi vil ikke ha sirenen etter oss. -Det er en igle.
Opp av vannet!
Den bet meg. Jeg blør.
-Hvorfor vil hun ha blod? -Ville du forlate de forbannede?
Vi er i sikkerhet. En forbannelse kommer ikke gjennom tømmer.
Hei igjen.
Nei!
-I sikkerhet? -Jeg har også dårlige dager.
-Hvordan kom hun inn? -Bunnvannet. Vannet er en portal.
Hun kommer gjennom en enkelt dråpe. Vi må et sted uten vann.
-Så du hennes øyne? Krystallsjøer. -Magasinet.
-Våpenlageret med krutt. -Det er tørt.
-Vi går dit. -Jeg bestemmer.
Du føler deg truet på grunn av hatten. Ikke rør noe skarpt.
Kom her, Rory.
-Skynd deg nå. -Nøkkelen. Den er borte.
Hvordan kan den være borte?
En annen har hatt den samme ideen.
Sperr døra. Forsiktig med den lampa.
-Tønnene er fulle av krutt. -Hvem har sovet her inne?
Ditt fjols... Du er et fjols, gutt. Hva gjør du her?
-Hvem er han? -Tilhører han ikke mannskapet?
Nei... Han er sønnen min.
Hva pokker gjør du, gutt? Moren din leter sikkert etter deg.
-Når? -I fjor vinter.
Feber. Hun fortalte om deg.
At du var kaptein i marinen. At du var en ærverdig mann.
At jeg ville være stolt av å kjenne deg.
-Jeg vil tilhøre mannskapet. -Du kan ikke bli her.
Du kan ikke sende meg tilbake. Det er for sent. Vi er langt borte.
Det er farlig her. Det er et uhyre om bord.
Hun etterlater et merke på huden.
Den svarte flekken?
-Gutten har ikke arr. -Det var den teorien.
-Han har også dårlige dager. -Det er ikke bare blod.
Hun kommer etter de syke. Som en jeger velger det svakeste byttet.
-Han har feber. Det vet sirenen. -Mennesker...annenrangs.
Dere kommer lett til skade. Alle får merker før eller senere.
Skipet mitt kan få oss vekk herfra. Vi kan hente det.
Du er ikke kapteinen. Husk det.
Vannet er farlig. Det er sånn hun kommer igjennom.
-Vi er forbannet. -Nei. Det betyr at spillet er ute.
Vi er ikke hjelpeløse. Hva gjør vi, kaptein?
-Vent sammen med gutten. -Vi er i fare.
-Jeg sa vent. Barrikader døra. -Er du sikker?
Vi må få dem i sikkerhet. Hun venter, sulten med en stekepanne.
-Hun river osten. -Hvis det klør, så ikke klor.
Vi må alle gå en dag.
En skummel havfrue er ikke den verste måten.
-Skal vi trekke lodd om kommandoen? -Mørke og demoner?
Du kan få prøve deg først.
Det var nære på.
-Splitte mine... -Stopp der. Den er større inni.
Vi hopper over resten. Unnskyld at jeg løy om at ditt var større.
Kjøkkenet er den veien. Det er toaletter der, der og der.
-Hva er i veien? -Den peneste du har sett?
-Å... Det sa jeg vel ikke. -Hva skjer?
Vi blir ikke her. Kapteinen er blitt myk.
-Hva gjør den? -Noe veldig komplisert.
Og denne gjør noe som er for teknisk å forklare.
-Den styrer tingen. -Nei...på en måte.
Ror, teleskop, astrolab og kompass. Et skip er et skip.
Han sa at dere skulle vente, hund. Han er kapteinen.
Han er admiral. Dere er forpliktet til å høre på ham.
Vet du hva slags skip dette er, og hva faren din gjør?
Vi seiler under sjørøvernes svarte flagg, Jolly Roger.
-Løgner. Han er ikke en pirat. -Nå, det tror du.
Jeg har sett faren din skyte tusenvis av uskyldige menn.
Sånn gjør proffene det.
-Eh...den sitter fast. -Er det vindstille?
Ja, åpenbart. Det er første gang.
Du hoverte. Jeg så ansiktet ditt. "Ha ha, skipet hans duger ikke."
Det er sant.
-Ta skatten, så ses vi i robåten. -Dere blir på deres post.
Jeg leker ikke med deg. Legg det ned.
-Et skritt til, og jeg bruker det. -Du kan ikke slås med et sverd.
Det behøver jeg vel ikke heller?
Jeg kan ikke lokalisere planet. Rommet vi reiser i.
Akkurat som havet, men ikke vann. TARDIS kan ikke se det.
Den tror at rommet ikke finnes. Uten et plan er vi strandet.
-Jeg er forvirret. -Det er vi mange som er.
Hva skjer?
-Din vesle rakker. -Gratulerer. Du står på menyen.
-Nå må vi heller bli her. -Din skabbete ape.
-Pass deg. Kruttet går i lufta. -Hva gjør du?
Det fins ingen ære blant pirater.
Den er ikke gretten lenger. Nå er den rasende.
Motoren er død. Jeg har nesten ikke flere ideer.
-Nesten? -Vi kan synge en sang til den.
-Hjelper det? -Det er vanskelig å si.
Jeg har mistet kontrollen. Den dematerialiserer.
-Det låter ille. -Det er det også!
Forlat skipet... Forlat skipet!
Greit nok... Greit. TARDIS dro av sted alene. Det er første gang.
-Nå kan vi ikke få dem vekk. -Du er ikke kaptein uten et skip.
Mulligan, hva gjør du? Det er mytteri.
Hun vil ikke ha meg. Hun vil ha Toby og den andre fyren.
-Han har resten av forsyningene. -Glem det. Hva med skatten?
Ikke bli skadet. Ikke bli skadet.
Kom ut, din forræderiske hund.
-Hun er der inne. -Hun kom etter Mulligan.
Det er ikke noe vann her inne. Du sa at vannet var en dør.
Jeg tok feil.
-Glem alle teoriene mine så langt. -Nå igjen?
Vi er i fare. Det er ikke vannet.
-Hva skjedde i lasterommet? -Hun kom fra vannet.
Hun kom fra det stille vannet. Naturens eget speil.
Det er ikke vann. Det er speilbildet.
-Legenden om sirenen. Forbannelsen. -Du sa at de ikke fantes.
Hun angriper skip med skatter. Der har man et speilbilde.
Vi må advare de andre.
-Amy! Åpne døra. -Toby, åpne døra.
-Toby! -Åpne døra.
Vi må ødelegge alt som gir speilbilder. Ødelegg glasset.
Ja, ja. Jeg vet det. Det bringer ulykke.
Men en irritabel, morderisk havfrue er ute etter oss.
-Hvor mye verre kan det bli? -Nemlig. La oss få det vekk.
-Hvor skal det? -I havet.
Nei, nei! Det er Mogulrikets skatter.
Det er enda godt. Jeg trodde det var dine.
-Er det nødvendig? -Bare et speil og sirenen angriper.
Vi må beskytte Rory og Toby. Hent kronen fra lageret.
-Skal vi bare vente? -Hva med TARDIS?
Den ble tauet bort. Vi blir værende her en stund.
-Så vi må bare vente her? -Havet er fremdeles speilblankt.
-Gå ut på dekk, så kommer hun. -Det varer ikke evig.
-Når vinden kommer, setter vi seil. -I mellomtida må dere gjemme dere.
Det gjør meg vondt med din mor. Savner du henne veldig?
Tre år. Ikke en lyd fra deg. Du lovte henne det.
Du lovte at du skulle komme hjem. Hun trodde på deg.
Helt til den dagen hun døde.
Hva fikk deg til det? Hvorfor ble du pirat?
Få deg litt søvn.
Du klarer det fint. Bare slapp helt av.
Det er ikke én stjerne, men to.
Hundestjernen. Sirius. Et binært system.
Jeg bruker den til å navigere på havene.
Jeg har reist langt akkurat som deg. Rommet kan være ensomt.
Det er det største eventyret å dele det med noen.
Hvis vi overlever dette, tar jeg ham tilbake til England.
-Jeg er ikke den faren han trenger. -Hvem er du, Henry Avery?
Respektert admiral, kone og barn.
Hvorfor streifer du rundt på havet med en flokk forbrytere?
Jeg har satt min kurs. Den kan jeg ikke endre.
Folk stirret på dem i århundrer uten å vite det.
Ting kan plutselig forandre seg når man minst venter det.
Doktor, jeg... Hva ser du?
Det føles som om det er noe som stirrer på meg.
Alle mann til seilene!
Til riggen, hunder. La seilene falle. Stopp en hal!
Plasser buken i skjøtsbarmens slakk!
-Han dikter opp halvparten. -Vi trenger en lommeparlør.
Toby, ta jakka mi.
Kompasset mitt ligger i den.
-Hal, kloakkrotter! -Jeg hørte bare rotter.
Ikke la henne ta deg.
Nei!
Unnskyld. Unnskyld.
Du kunne ikke gi opp gullet. Derfor ble du pirat! Rangen din...
Din kone. Din sønn! Hvor mye er skatten verdt?
Rory! Rory. Jeg kan ikke se ham, Doktor.
Jeg hopper i vannet. Nei...
Han drukner. Hvis du følger etter ham, så drukner du også.
Det er bare én ting som kan redde ham.
Sirenen. Hun vil ha ham. Vi må slippe henne løs.
Nei, Doktor.
Nei!
Han drukner. Finn ham.
-Hva har du gjort? -Han dør hvis han blir der.
-Hun utsletter ham. -Hun er ikke bare et sultent beist.
Det er intelligent. Vi kan snakke med det. Kanskje de ennå er i live.
Vi må følge etter dem. Hun må ta oss hvis vi vil se dem igjen.
Vi stikker oss i fingeren. Er dere enige? Ja?
-Ja. -Ja.
-Hvor er vi? -Vi har ikke flyttet oss.
Vi er på samme sted som før.
Vi er på et spøkelsesskip. Nei, det er virkelig.
-Det er fanget i en tidssprekk. -Hvordan kan de være samme sted?
Det er ikke det samme stedet. Det er to plan. To verdener.
Det er flere universer. Det hender at de kolliderer.
-Da kan man bevege seg mellom dem. -Ok. Jeg tror jeg forstår.
Det er ikke sånn, men hvis det hjelper...
Alle refleksjonene blir plutselig portaler.
Har du sett inn i et speil og sett en annen verden?
Denne gangen er det ikke en illusjon.
Signalet. Nødropet.
-Det var et annet skip hele tiden. -Og sirenen er om bord.
Den er død.
Det var noe som stirret. Hvor lenge har det drevet rundt?
-Kapteinen er tørket ut. -Hva er sirenen, da?
Det samme som oss. En blindpassasjer.
Menneskelige bakterier. Et virus. Fra vår planet. Luftbåren.
Derfor døde de. De fikk ikke sin...
-Æsj, se... -Hva er det?
Snørr... Busemenn fra et romvesen.
McGrath. En av mennene mine. Hele besetningen er her. Toby!
-Rory! -TARDIS!
-De må ut herfra. -Vent!
Feberen hans er borte.
-Han ser frisk ut. -Hun holder ham i live.
Hjernen er aktiv. Det er ikke en forbannelse.
-Det er en vevsprøve. -Hjelp meg med å få ham opp.
Hun kommer.
-Bedøvelse. -Hva?
Musikken. Sangen. Hun bedøver dem og legger dem i dvale.
Nei!
Ild. Det er noe nytt. Hva gjør ild? Det brenner.
Det steriliserer. Jeg... Jeg nyser.
Stopp. Ikke rør ham. Vevsprøver. Sterile forhold.
Ignorer mine tidligere teorier. Hun er ikke en morder, men en lege.
Det er en automatisk sykeavdeling. Besetningen var død.
Det var ingenting å gjøre, så den passet på mennesket.
Se på henne. En virtuell lege. Hun kan sterilisere hele lokalet.
-Hun kan brenne av ansiktet ditt. -Hun er bare et grensesnitt.
Med proteinkretser kan hun skifte form og se menneskelig ut.
Å...søster. Du er god!
-Vi får ikke ta dem. -Hun kan ikke helbrede dem.
Jeg er hans kone. Hvorfor kan jeg ikke røre ham?
Si det til henne, Amy. Vis henne ringen din. Hun er intelligent.
Kom igjen. Du er ei smart jente. Det må være i programmeringen din.
Hør her. Han er veldig syk. Jeg vil bare passe på ham.
Hvorfor får jeg ikke røre min mann?
Det er en samtykkeerklæring. Stikk hånden inn i lyset.
Han får ikke puste. Slå den på igjen.
-Vi kan ikke gå fra ham. -Han dør hvis du tar ham ut.
Våkne, Rory.
-Hvor er jeg? -Du dør hvis du drar herfra.
Hvis ikke, så må du bli her for alltid.
-Hvis ikke jeg drar nå... -Så kan du aldri dra.
-Sirenen vil passe på deg. -Hvis jeg blir med?
-Da drukner du, og kanskje du dør. -Jeg er sykepleier.
Jeg kan vise deg hva du må gjøre. Du må gjenopplive meg som på film.
-Det er førstehjelp. -Dette er ikke en film.
-Hva om jeg gjør feil? -Det gjør du ikke.
-Hva om du ikke våkner? -Jeg stoler på deg.
Hva med ham? Hvorfor jeg? Hvorfor må jeg redde deg?
Fordi jeg vet at du aldri gir opp.
Vi må sende skipet tilbake ut i rommet.
Tenk om sirenen kommer i land. Da må hun ta seg av alle.
-Hva med Toby? -Jeg er lei for det.
Tyfus. Når han vender tilbake, er det bare et tidsspørsmål.
Hva om jeg blir hos ham...her? Sirenen vil ta seg av ham.
Jeg kan ikke dra hjem til England. Hvilket annet hjem har han?
-Kan du styre dette skipet? -Bare vis meg atomakseleratoren.
Jeg vet at du kan. Hvis du gjør det feil, blir jeg gretten...
Og jeg dør.
Vi ses om litt.
Kom igjen, Rory. Ikke på denne måten. Ikke i dag!
-Han stolte på at jeg kunne. -Det kan du fremdeles.
Han tror på deg. Kom igjen, Amy.
Vær snill å våkne nå. Våkne opp.
Kom igjen!
Amy... Amy, du gjorde det!
-Jeg synes at jeg var en god pirat. -Du var en god sykepleier.
-God natt, Doktor. -God natt, Amelia.
Det kaller du meg når du er bekymret.
Jeg er alltid bekymret for deg.
-Det er gjensidig. -Gå til sengs, Pond.
Du kan ikke fortelle ham det. Det er hans framtid.
Det vet jeg.
Å, Amelia...
Jeg har fått et brev. Det er en levende tidsherre.
-Huset. Hva er huset? -Vi går på ham, spiser maten hans.
-Og dere gjør det jeg ønsker. -Gjør små bokser deg sint?
Du er som en niåring som bygger en motorsykkel på rommet.
Hvorfor skal jeg ikke bare drepe dere nå?
Resync: Xenzai www.subscene.com
Tekst: Jan Helge Hordnes www.broadcasttext.com