- Rummet, 1969. - Nej!
Doktoren på stranden er en udgave fra fremtiden. 200 år ældre.
Canton Everett Delaware III. Hvem er han?
- Hvad pokker er det? - Hr. præsident...
Du behøvede ikke slå hende ihjel. Husker vi jer kun, når vi ser jer?
- Canton, er du uskadt? - Jeg er gravid, Doktor.
Den efterlyste er foran jer. Jeg er på vej, skifter.
TRE MÅNEDER SENERE JULI, 1969
VALLEY OF THE GODS, UTAH
- Canton... - Miss Pond.
Er det en ligpose? Den er tom.
- Der kan man bare se. - Ved du, hvorfor du gør det her?
Kan du huske, hvad der skete på lageret?
- Amy... Amy! - Kom nu! Tilbage.
- Hvad sker der? - Bag dig.
- Der er ikke noget bag mig. - Se, Canton.
AREA 51, NEVADA
Alle besøgende skal blive bag den gule linje.
Vi fandt Amy Pond. Hun havde sære mærker på armen.
Ved du, hvad det er?
Du kan jo spørge hende.
NEW YORK
Jeg kan se jer. Jeg kan se... jer!
Dr. Song... Dr. Song.
Af sted, af sted. Rør dig ikke.
- Løbet er kørt. - De er her, Canton. De er overalt.
- Ja, Amerika bliver invaderet. - Det er længe siden.
- Amerika er besat. - Du skal med. Der er ingen udvej.
Der er altid en udvej.
- Vi fandt dr. Song. - Hvad er de her sten lavet af?
- Hvor er hun? - Hun sprang ud fra 50. etage.
Det er en dværgstjernelegering. Det tætteste materiale i universet.
I bygger det perfekte fængsel til mig.
Og det er stadigvæk ikke nok.
GLEN CANYON DAM, ARIZONA
- Hvad venter du på? - At du løber.
Det ser bedst ud at skyde dig i flugten, men udseendet er ikke alt.
- Hvorfor gør du det her? - Du skal vide, hvor du står.
- I en celle. - I den perfekte celle.
Intet slipper gennem væggene. Ingen lyd og radiobølger.
Ikke de mindste partikler. Du er afskåret fra resten af universet.
- Så nu kan de ikke høre os. - Flot arbejde, Canton.
- Har du det godt? - Endelig.
- De mangler et åndehul. - Vi har ikke fået klager før.
- Er det sært, du er herinde? - Jo, men ikke alarmerende.
Uanset hvad de tror, så ved de, at vi ikke slipper ud.
Skal vi?
Hvad med dr. Song? Hun sprang ud fra en bygning.
Bare rolig. Det gør hun. Amy og Rory, åben døren til poolen.
De er overalt. En besættelsesmagt. De har været her meget længe.
- Men ingen kan huske dem. - Hvad vil de?
Ingen anelse. Men vi har et hemmeligt våben.
- Er det hemmelige våben Apollo 11? - Nej, det ville være fjollet.
Det er Neil Armstrongs fod.
Om få dage sætter menneskeheden foden på månen for første gang.
I dag bekræfter præsidenten at USA er...
- Er du klar? Tjek. - Intet her.
Intet her.
- Av! - Hvad ved vi efter tre måneder?
De er overalt. Over hele Amerika.
- De er over hele verden. - Koncentrationen er størst her.
- Av! - Har du det godt?
Jeg har det bedre. Jeg var ikke gravid alligevel.
- Hvad sker der? - Ikke noget. Virkelig.
- I så dem, men husker intet. - Du så dem også på lageret.
Vi så hundredvis af dem, men kan ikke huske, hvordan de ser ud.
Det er, som om de redigerer sig ud af hukommelsen, når man ser væk.
- Man kan blive lidt dårlig. - Derfor lavede du mærker.
- Så vidste vi, det var sket. - Har de været her længe?
- Det prøver vi at finde ud af. - Det er svært, når man glemmer alt.
Så længe, du har set noget i øjenkrogen og huset har knirket-
- eller du har hørt stemmer bag væggen.
De har styret jeres liv længe. Så husk det her.
Vi kæmper ikke mod en invasion.
Vi fører an i en revolution.
- Kampen begynder i dag. - Hvordan?
Sådan her.
En nanooptager. Den fusionerer med brusken i din hånd.
Den forbinder sig med hjernens talecenter.
Den optager din stemme. Når man ser et af væsnerne-
- så aktiverer man den og beskriver, det man ser.
...og beskriver, det man ser. Når man ser væk, glemmer man.
Lyset blinker, hvis der er en besked. Tjek jeres hånd!
- Har man set en, så ved man det. - Hvorfor sagde du ikke det før?
Det gjorde jeg, men information om dem slettes også med tiden.
Jeg kunne ikke minde dig om det, for jeg kunne ikke tale med dig.
- Hvad? Hvad stirrer I på? - Se på din hånd.
- Hvorfor gør den det? - Hvad betyder det, når den blinker?
- Jeg har ikke... - Afspil den.
Du godeste. Hvordan kom den herind?
Hold øjenkontakten. Vend dig og ret på min butterfly.
- Hvad? Hvad stirrer I på? - Se på din hånd.
Det er et hologram fra Amys telefon. Kig godt på den.
I har set et billedet at det væsen, vi er oppe mod. Beskriv det.
- Det kan jeg ikke. - Nej, det kan jeg heller ikke.
Du rettede på min butterfly, fordi jeg plantede ideen.
Man gør ting uden at vide hvorfor.
- Det er posthypnotisk suggestion. - Sådan styrer de verden.
En lille pige i rumdragt. Hvor fik de pigen fra?
- Det kan være hvor som helst. - Det var tæt på lageret.
De tog hende et sted, hvor det ikke blev bemærket.
I må finde hende. Jeg besøger NASA.
- Hvor skal vi lede? - På børnehjem.
- Goddag. - FBI. Du må være dr. Renfrew.
- Børnene sover. - Vi er meget stille.
- Er der et problem? - Det er et barn, der er forsvundet.
Hvad er I... Ja, kom indenfor.
Denne vej. Jeg beklager skriften. Det bliver ved med at ske.
Jeg prøver at fjerne den.
- Er det børnene? Gør de det? - Ja, børnene.
Det må det være. Ja.
Nå, mit kontor er denne vej.
Vi var tæt på ikke at komme, da Graystark Hall lukkede i 1967.
Det er planen, ja. Nu varer det ikke længe.
- Vi er i 1969. - Nej, nej. Vi lukker i 1967.
Det er planen. Du misforstår. Vi er i 1969 nu.
Hvorfor siger du det? Det er det naturligvis ikke.
Mit kontor er denne vej.
- Jeg tjekker ovenpå. - Pas på.
- Amy. - Jeg tror, vi har fundet stedet.
- Hvorfor? - De var her, men det er forladt.
Her er en fyr, men han er skør.
Når man sletter hukommelsen tit, så rister man hjernen.
- Hvor er du? - Jeg smutter. Jeg har fået selskab.
Bare rolig. Jeg har samlet det hele igen.
Undtagen den her. Der er altid lidt tilovers, ikke?
Jeg kan se dem, men de sover. Skynd dig væk.
En gang til, sir. Hvordan kom du ind?
Jeg har sagt, jeg er på en hemmelig mission for præsidenten.
Det vil være fint, hvis præsident Nixon kunne bekræfte det.
Jeg har sendt ham en besked.
Goddag. Det er mr. Gardner, ikke? Sikkerhedsansvarlig.
- Ja, sir. - Det er mr. Grant, ikke?
Millioner af amerikaneres håb og drømme står her i dag.
I forsvarer disse drømme. Jeg takker jer på vegne af folket.
- De er velkommen, hr. Præsident. - Du har et barn på vej.
- Ja, hr. præsident. - Håber I på en dreng eller pige?
- Blot en sund amerikaner, sir. - Det er ganske fint.
Denne mand, Doktoren, arbejder personligt for mig.
- Kan I ikke give ham lidt snor. - Han brød ind i Apollo 11.
Jeg er sikker på, han havde en god grund.
Jeg vil gerne have, I løslader ham, så han kan fortsætte sit arbejde.
Kan I hjælpe mig med det? Jeg er jeres øverstkommanderende.
- Det er fint, hr. præsident. - Det glæder mig.
Mange tak, og farvel.
Fortsæt, mine herrer.
Amerika gør honnør for jer.
Stedet har været lukket længe. Hvad har du lavet?
Åh... Barnet. Hun skal passes.
- Det er vigtigt. Det sagde de. - Hvem sagde det?
- Hej, hvem er du? - Nej, jeg tror bare, hun drømmer.
Hallo? Jeg så, du kiggede gennem...
Hvordan... Hvordan kan det være mig?
Hvem er du? Jeg forstår ikke? Sig, hvem du er.
Undskyld. Det var ikke min mening at skyde dig. Godt, jeg ikke ramte.
Men du slog Doktoren ihjel. Eller du slår ham ihjel.
- Hvem er du? Jeg forstår ikke? - Hjælp mig.
Hjælp mig. Jeg beder dig.
Det er kun et par spørgsmål.
Ja, jeg forstår.
Hvem var det? Dr. Renfrew?
- Hvem var det? - Hvem var hvad?
Hvad er du? Du kan fortælle mig det. Jeg glemmer det igen.
- I har invaderet os. I er overalt. - Hjælp mig! Hjælp mig.
- Er du bevæbnet? - Denne verden er vores.
Vi har regeret siden hjulet og ilden.
- Vi har ikke brug for våben. - Virkelig?
Velkommen til Amerika. Amy?
Du skal optage alt, der sker herinde.
- Så ved vi, om du er påvirket. - Du må sige noget mere!
- Hvad gjorde du ved Apollo 11? - Noget smart. Du må stole på mig.
- Stol på ingen andre. - Det er Canton, Doktor.
Han har brug for hjælp.
- Hjælp mig! Jeg kan ikke se. - Amy?
Amy! Kan du høre mig? Amy. Jeg skyder låsen i stykker. Pas på.
Læg pistolen. Jeg har den. Vi er her. Er alt i orden?
Hvor er hun, Doktor?
- Den er tom. - Det er mørkt. Helt mørkt.
Jeg ved ikke, hvor jeg er. Kan nogen høre mig?
De har fjernet den. Hvordan kunne de det?
- Hvorfor kan jeg høre hende? - Er det en optagelse?
Det er direkte. Det sker nu.
Det er det, hun siger nu.
Amy, kan du høre mig? Vi kommer efter dig.
Hun kan ikke høre dig. Jeg beklager. Det er kun en vej.
Hun kan altid høre mig, Doktor.
Hvor hun end er, så ved hun, at jeg altid kommer efter hende.
- Altid. - Doktor. Er du der?
Kan du høre mig?
Åh gud. Få mig væk herfra, Doktor.
Han kommer. Jeg kommer med ham.
Hallo? Er der nogen?
Jeg tror, der er en, der blev skudt. Jeg tror, vi skal hjælpe.
Jeg kan ikke... Jeg kan ikke huske det.
Fint. Hvem og hvad er du?
Stilheden, Doktor.
Vi er Stilheden.
- Stilheden, Doktor. - Vi flygtede fra Stilheden.
Og Stilheden falder.
- Hej igen. - Du har været væk i dagevis.
- Hvor har du været? - Jeg skal tale med dr. Shepherd.
- Jeg vil tale med oberst Jefferson. - Nej, det vil du ikke.
Hej, med jer. Jeg er præsident Nixon.
På vegne af det amerikanske folk takker jeg for jeres indsats.
Målet for Apollo 11 er månen.
Den er ved starten 350.990 kilometer væk.
Der er 2 minutter til den letter. 1 minut og 54 sekunder...
Det er et skelet, der støtter livsfunktionerne.
Der er 20 forskellige slags udenjordisk teknologi.
- Hvorfor skal hun herind? - Så skal man ikke spise.
Den omdanner sollyset og har våben. Den kan hacke ind i alt.
Også telefoner. Hvorfor ringe til præsidenten?
Den kontakter højeste autoritet. Hun er bange, og han får opkaldet.
Mørkeræd og en hotline til Det Hvide Hus.
- Du lærer ikke noget af kuverten. - Helt normalt TARDIS-blåt papir.
Tilkaldt af en fremmed, der ikke viser sig. Har du prøvet det?
Vores liv er omvendt. Dit første er mit sidste.
- Spørg om noget andet. - Passer de barnet?
- De gør, hun kan klare sig alene. - Stilheden er vejen til Amy.
- Jo mere vi ved, jo nærmere er vi. - Jeg har forstået det, Doktor.
- Hun ikke er et tilfældigt barn. - Hun er et menneske.
- Men? - Hun kom ud af dragten.
Hun kæmpede sig ud af den. Hun må være meget stærk.
- Hun stikker af. Det kan jeg lide. - Vi skal finde hende.
Det ved jeg, men hvordan? Jeg tror, hun opsøger os.
Det er Houston. Kan I høre os?
- Hvorfor ligner det en rumdragt? - Det er det, Stilheden gør.
De laver ikke noget selv. De får andre til det.
- De er parasitter. - De har stået i skyggen hele tiden.
De påvirker menneskets opførsel. Hvis de har gjort det globalt-
- i tusindvis af år, hvorfor ville mennesket så rejse til månen?
...ni. Tændingen påbegyndes. Seks, fem, fire...
Fordi Stilheden skulle bruge en rumdragt.
...nul. Alle motorer er tændt. Den letter 32 minutter over hel.
Apollo 11 er lettet.
- Hvad er det? - Det er bare et rumvæsen.
- Du har behandlet væsnet. - Ved oberst Jefferson det?
- Jeg siger det til ham. - En gang til.
- Undskyld? Hvilket? - Nemlig.
Hvorfor blev jeg tilkaldt uden nogen grund?
Du ordnede mine sår. Du er tåbelig.
Hvorfor? Hvad ville du gøre?
Vi har styret jeres liv, siden jeres liv begyndte.
I skal slå os ihjel på stedet.
Men I vil altid glemme, at vi var her.
Jeres vilje er vores.
Jeg beklager, at jeg må skuffe dig. Det var lige det, jeg skulle bruge.
Det her er en videotelefon. Hvad det så end er.
I skal slå os ihjel på stedet.
Dragten reparerer sig selv. Hvordan kan den det?
Kan en enhed som den her bevæge sig uden en person?
Den lille pige sagde, rummanden åd hende.
Måske skete det faktisk.
Jeg elsker dig. Jeg ved, du tror, det er ham.
Jeg ved, at du synes, det bør være ham. Men det er dig.
Når jeg ser dig, så siger jeg det. Så jeg kan se dit fjollede fjæs.
Mit liv var så kedeligt, før du faldt ned fra himlen.
Få dit fjollede fjæs herhen, så jeg kan se det.
Hun er sikker indtil videre. Et dødt gidsel dur ikke til noget.
- Kan du ikke redde hende? - Jeg kan spore signalet.
- Hvorfor gør du ikke det? - Hvad så?
Jeg finder hende, og hvad så? Det er ikke en invasion. De bor her.
Vi skal sparke romerne ud af rom.
- Rom faldt. - Det ved jeg. Jeg var der selv.
Det var jeg også.
- Et personligt spørgsmål. - Seriøst? Dig?
Kan du huske de 2.000 år, du ventede på Amy?
- Den sidste centurion. - Nej.
- Du lyver. - Naturligvis gør jeg det.
Naturligvis. Det er ikke den slags, man glemmer.
Jeg husker det ikke hele tiden.
Det er som en dør i mit hoved.
- Jeg kan holde den lukket. - Kom og hent mig.
Kom og hent mig.
Fem dage efter Apollo 11 forlod Cape Kennedy-
- når rejsen uden fortilfælde sit mål
Armstrong og Aldring lander på månens overflade.
...på jorden. Fyrene er blå i hovedet.
Hvor er jeg? Hvad er det her for noget?
Du er Amelia Pond.
- Du er grim. Har ingen sagt det? - Vi gør dig ære.
Du bringer Stilheden.
- Men din rolle er snart udspillet. - Det var en fejl at tage mig med.
Bare vent at se, hvad der kommer.
- Du har været her flere dage. - Nej. Jeg er lige kommet.
Din hukommelse er svækket. Du har været her mange dage.
- Nej, det er umuligt. - Nu skal du sove.
- Sov! - Nej. Forsvind. Nej!
- Sov! - Nej!
Næh dog. Interessant. Jeg har set en af dem her før.
Den var forladt. Hvordan gik det til? Nå, det finder jeg ud af.
Rory og River. Hold øje med dem hele tiden.
Hej, undskyld. I var midt i noget. Se, hvad der er i fjernsynet.
Hej Amy. Alt vel? Vi skal se lidt fjernsyn. Bliv, hvor I er.
Se på mig. Jeg er selvsikker. Så skal man holde godt øje.
Det her er min ven River. Lækkert hår, klog og skyder gerne.
Det kan jeg lide. I er et hold, men hun slår de første tre ihjel.
- De første syv. - Virkelig?
- Otte for dig, min skat. - Hold op.
Er det vigtigt at flirte? Er jeg ikke vigtigere nu?
Ja, undskyld. Som jeg sagde, så slår hun de første tre ihjel.
- Så måske skal I trække lod. - Har han en plan?
- Det håber jeg. - Hør efter.
I skal bare overgive jer, så lader jeg jer gå i fred.
I har blandet jer i menneskets historie og folk har lidt.
Hvad skal man med to hjerter, hvis man ikke tilgiver lidt.
Stilheden. I tager det alvorligt.
Fint nok. I fik mig. Jeg lyver. I slipper ikke så let.
Først fortæller I mig om pigen. Hvem er hun? Hvorfor er hun vigtig?
Drenge... Jeg beklager, men jeres tid er gået.
Lidt historie. Er I ikke stolte? I hjalp jo til.
Ved I, hvor mange mennesker, der ser det her? En halv milliard.
Det er ingenting. For mennesket spreder sig til stjernerne.
De vil alle se tilbage på denne mand, der tager det første skridt.
Og de glemmer det aldrig nogensinde.
Ups. Jeg må hellere huske det her. Er du klar?
Jeg er klar.
- Et lille skridt for mennesket. - I skal slå os ihjel på stedet.
I skal slå os ihjel på stedet.
I har givet ordren til jeres egen henrettelse. Hele kloden hørte jer.
I skal slå os ihjel på stedet.
Et kæmpe spring for menneskeheden.
Og et stort spark i enden på Stilheden.
I har lige vækket en hær mod jer selv.
Nu giver I dem ordre til at slå jer ihjel hver dag.
Hvor hurtigt kan I løbe? I dag smider mennesket jer ud.
De vil ikke være klar over det. Jeg tror, du mangler ordet "ups".
Løb! Jeg mener os. Løb!
Jeg kan ikke få hende fri. Jeg tager ikke af sted uden dig.
Få dit fjollede ansigt væk!
Ind i TARDIS, hurtigt.
- De må ikke nå op på fuld styrke. - Jeg skyder ikke for sjov, skat.
- Hvad laver du? - Jeg hjælper.
- Med en skruetrækker? Byg et skab. - Det er uforskammet.
Hold mund og kør.
Min mand så det ikke, vel? Han bliver så sur.
- Så... hvilken slags doktor er du? - Arkæologi.
Jeg elsker gravkamre.
- Du kan godt lade mig flyve den. - Vi kan også lande, hvor vi skal.
- Noget galt? - Du sagde, jeg var fjollet.
Det gør jeg altid.
Nej, mit fjæs.
- Jeg troede måske, du talte om... - Ham?
- Han faldt ned fra himlen. - Det er en talemåde, tåbe.
- Tak. - Det var så lidt.
- Så er vi atter i sikkerhed. - Sikkerhed? Naturligvis ikke.
Der er milliarder af ting derude.
Men hvis du vil lade, som om I er i sikkerhed, så ja.
- Canton, til vi ses igen. - Jeg ser frem til det.
Canton vil bare giftes. Det kan man ikke fyre ham for.
- Vi finder ud af noget. - Det regner jeg med.
Doktor... Canton siger, at du er...
...at du er fra fremtiden. Det virker umuligt, men jeg tænkte...
- Jeg svarer ikke på spørgsmål. - Jeg er lige begyndt som præsident.
Tør jeg spørge... Bliver jeg husket?
Den er virkelig svær. De glemmer dig aldrig.
- Hils David Frost. - David Frost?
- Vil du giftes med en sort person? - Ja...
- Jeg ved, hvad folk tror, men... ...det er han.
Månen er vist langt nok indtil videre.
Det tænkte jeg, den sikkert var.
- Du kan tage med. - Jeg flygter tit nok, tak.
Jeg har et løfte, jeg skal holde.
- Du vil forstå det en dag. - Fint.
Det er op til dig. Vi ses næste gang. Ring til mig.
Hvad? Er det alt? Hvad er der galt med dig?
- Har jeg glemt noget? - Hold din mund.
Fint... interessant.
Du opfører dig, som om vi ikke har gjort det før.
Det har vi heller ikke.
- Har vi ikke? - Uha, klokken er mange.
Det var virkelig rart. Det var godt. Uventet.
Man siger, en gang skal være den første.
Og den sidste.
- De grønne og blå koblinger, Rory. - Fint. Lige et øjeblik.
- Hvad så? Har du det godt? - Fint. Det er lidt sært.
Der er en masse, jeg ikke helt kan huske.
Det er eftervirkninger. Det er helt naturligt.
- Du sagde, du var gravid. Hvorfor? - Fordi jeg var.
Jeg troede, jeg var. Men det var jeg ikke.
- Nej, hvorfor sagde du det til mig? - Fordi du er min ven.
Du er min bedste ven.
Sagde du det til Rory?
- Nej. - Hvorfor mig og ikke Rory?
Hvorfor tror du? Jeg har rejst med dig og TARDIS så længe.
Så lang tid. Hvis jeg var gravid, ville det så ikke påvirke det?
Jeg vil ikke fortælle Rory, at hans barn får et tidshoved.
- Hvad er et tidshoved? - Sæt nu, det fik et.
- Et tidshoved? - Hold mund.
Hej, fjollede fjæs.
Øh... ja. Hej, med jer.
- Jeg tager den, hvis du lytter med. - Det er rimeligt nok.
Du burde have sagt det. Jeg er god til graviditeter.
Åbenbart ikke så god. Hold på med at være så dum.
Øh... Nej. Aldrig, jeg holder aldrig op.
Nå, den lille pige. Det handler om den lille pige. Hvem var hun?
Vi kan også tage på et eventyr. Har I lyst? Man lever kun en gang
NEW YORK SEKS MÅNEDER SENERE
Er alt vel, lille pige. Er alt vel?
Det er fint. Det er helt fint. Jeg er ved at dø.
Men det kan jeg ordne.
Det er faktisk nemt. Se...
NÆSTE GANG...
Vores sensor opfangede jeres nødkald.
- Der er et monster om bord. - Hvad sker der med mig, Doktor?
- I er blinde passagerer. - Hvad gør du, Amy?
Jeg redder dit liv, hvis det er i orden.
En morderisk havfrue, der vil slå alle ihjel.
Hun er her.
Danske tekster: Broadcast Text International