Resync: Xenzai www.subscene.com
Unna vei!
Doktor... Doktor.
Doktor! Doktor.
-Hvor er Doktoren? -Doktor hvem?
Det er faktisk ikke så ille som det ser ut til.
"Kongen grep inn, og doktoren ble låst inne i Tower of London."
-Det behøver ikke å være ham. -"Dager etter viste en kule seg."
"Den ble sett sveve vekk med den mystiske doktoren."
Ja vel. Det er ham.
-Det er mer. -Hva ser du, Doktor?
Er kommandørens kontor grønt med et flagg på veggen?
Jeg tror kanskje at svaret er ja.
Det er som om han søker vår oppmerksomhet. Nå igjen?
Jeg har forklart vitsene.
-Så han vinker fra historiebøkene? -Det er slike ting han gjør. Takk.
-Hvorfor? -Han skulle gi lyd fra seg.
-Det er to måneder siden. -Det er lite. Han pønsker på noe.
-Hva er det? Amy? -En dato, tid og koordinater.
Det er en invitasjon. Det er ingen underskrift.
Se, konvolutten er TARDIS-blå.
Du får komme ned hit, sir. Hun gjør det igjen.
Dr. Song, sir. Hun pakker.
Hun sier at hun skal til en planet som heter Amerika.
Tusen takk. Det er det riktige stedet, ikke sant?
Ødemarka... Midt ute i...? Jo, det er her.
-Howdy! -Doktor!
Det er familien Pond! Pond en og Pond to. Kom her.
-Du har hatt det travelt. -Så du meg?
-Ektemannen her. -Romeren Rory. Kom her.
-Flott hatt. -Jeg bruker Stetson. De er kule.
Hei, kjære.
Hvor er vi? Har vi vært på Påskeøya ennå?
-Ja, jeg har Påskeøya. -De tilba deg. Så du statuene?
-Fisken Jim. -Hvordan har han det?
-Han bygger ennå demningen sin. -Hva gjør dere?
De er tidsreisende. De møtes aldri i rett rekkefølge.
Hva skjer? Du pønsker på noe.
Jeg har vært på flukt. Jeg har flyktet hele livet.
Det er på tide at jeg stopper. I kveld vil jeg trenge dere.
-Greit. Vi her. Hva skjer? -En utflukt og så en reise.
-Et annerledes sted. Noe nytt. -Hvor?
Rommet...1969.
-Skål! -Når drar vi til 1969?
-Når begynte du å drikke vin? -Jeg er 1103. Jeg har smakt det.
Vin er forferdelig. Jeg trodde det smakte vingummi.
-1103 år. Du var 908 forrige gang. -Og du har lagt på deg.
-Hvem er det? -Hvem?
-Hva da? -Du sa at du så noen.
-Det gjorde jeg ikke. -Månen! Se på den.
Dere gjorde mer enn å se. Dere kunne ikke motstå den.
Månelandingen var i 1969. Er det dit vi skal?
Det skjedde mer i 1969 enn folk husker.
Mennesket. Jeg trodde aldri at jeg ble ferdig med å redde dere.
-Hvem er han? -Du godeste.
Dere må bli her.
Hva som enn skjer, så må dere ikke gripe inn. Forstått?
Det er en astronaut. Det er en Apollo-astronaut i en innsjø.
Hei. Alt i orden. Jeg vet at det er deg.
Nå...?
Hva gjør han?
-Nei! -Amy, bli her.
Doktoren sa at vi skulle bli her. Du må bli her.
Doktor!
Unnskyld...
-Nei! Doktor! -Doktor, nei...
River... River!
River? Nei...
Naturligvis ikke.
River, han kan ikke være død. Det er umulig.
Han ble drept under regenereringen. Kroppen hans var død.
-Han kom ikke videre til den neste. -Kanskje han er en klone, en kopi.
Jeg tror jeg kan spare dere litt tid.
Det er uten tvil Doktoren...
...og han er helt sikkert død. Han sa at dere ville få bruk for denne.
Bensin...
En tidsherres kropp er et mirakel. Selv om han er død.
Det er imperier der ute som vil gjøre alt for en prøve.
Vi kan ikke gå fra ham her eller noen andre steder.
Våkne opp. Kom igjen, våkne opp. Din store idiot.
Hva skal vi gjøre, Rory?
Vi er vennene hans. Vi gjør det Doktorens venner alltid gjør.
Det vi får beskjed om.
Det ligger en båt der.
Hvis vi skal gjøre dette, må vi gjøre det ordentlig.
-Hvem er du? Hvorfor kom du? -Av samme årsak som deg.
Dr. Song, Amy, Rory.
Jeg heter Canton Everett Delaware III.
Jeg får ikke se dere igjen. Men dere får se meg.
-Fire. -Unnskyld, hva?
Doktoren ga brevene nummer. Dere var tre, jeg var to, Delaware fire.
-Og? -Hvor er nummer en?
-Tror du han inviterte en til? -Ja. Han planla hver minste detalj.
Kan dere ikke tie stille? Han er død.
-Rommet 1969. Hva mente han? -Alt dette er likegyldig.
-Det betydde noe for ham. -Og derfor for oss.
-Han er død. -Men han trenger oss fremdeles.
Jeg forstår... Amy. Jeg forstår. Men vi må holde fokus.
Se der.
-Unnskyld meg, men hvem satt der? -En fyr.
Han visste at han skulle dø. Så han sendte brev.
Hvem kontakter man når man vet at det er slutt?
-Sine venner. Dem man stoler på. -Brev ett. Hvem stolte han mest på?
Dette er kynisk. Selv etter din standard er dette kynisk.
Jeg skulle bare hente et sugerør. Det gir mer bobler.
Du har det bra. Hvordan kan du ha det bra?
Jeg har det alltid bra. Jeg er kongen av bra.
Det var en dårlig tittel. Glem den. Romeren Rory! Hei.
Dr. River Song. Din slemme jente. Hvilke problemer har du til meg nå?
Greit nok... Det er sikkert for noe jeg ikke har gjort ennå.
-Ja, det er det. -Godt. Ser fram til det.
Jeg forstår ikke. Hvordan kan du være her?
Jeg ble invitert. Dato, koordinater.
-Det samme som dere. -River, hva skjer?
Amy, spør ham hvor gammel han er. Fortell henne det.
-Jeg er 909 år. -Hvor er vi, da?
-Fisken Jim? Har vi gjort det? -Hvem er fisken Jim?
-Jeg forstår ikke. -Jo, da.
Det gjør ikke jeg. Hva gjør vi her?
Vi ble rekruttert. Det har noe med rommet og 1969 å gjøre.
Og en mann ved navn Canton Everett Delaware III.
-Rekruttert av hvem? -En som stoler på deg.
-Hvem er det? -Ingen avsløringer.
1969 er et enkelt år. Noen år er enkle. 1482 er fullt av feil.
Det var Canton Everett Delaware III, ikke sant?
Hvor mange av dem er det? Tre, går jeg ut fra.
-Er alle sure på meg, Rory? -Jeg skal finne det ut.
-Forklar det igjen. -Doktoren var en senere versjon.
200 år eldre enn ham der oppe.
-Men det vil likevel skje. Han dør. -Det gjør vi alle sammen.
Vi arrangerer ikke begravelsen og inviterer oss selv.
Doktoren i framtida vet at han skal dø og rekrutterer sitt yngre selv,-
-og oss, til å... hva? Hevne ham?
-Hevn er ikke hans stil. -Redde ham?
-Vi sier det til ham. -Vi har sagt nok.
Vi kan ikke si at vi har møtt hans fremtidige selv.
Det kan lage hull i universet.
-Han har gjort det før. -Og universet eksploderte.
-Han vil vite det. -Vil han? Vil noen?
Jeg er virkelig flink her oppe, og ingen beundrer det.
-Jeg får lyst til å slå ham. -Vi kan ikke la ham dø, River.
-Det er ikke i orden. -Hans død skremmer meg ikke.
Det gjør ikke min egen heller. En langt verre dag venter meg.
Tiden er ikke en rett linje. Den er humpete.
Det er mange kjedelige ting, som tirsdager og torsdager...
Men det er lørdager. Temporale vendepunkter, da alt kan skje.
TARDIS kan ikke motstå dem. Hun elsker en fest.
Så hun får 1969 og NASA, for det er rommet i 1969,-
-og Canton Everett Delaware III. Hun peker hit.
Washington D.C. Den 8. april 1969. Hvorfor har vi ikke landet?
-Vi skal ikke dit. -Hvor skal vi da?
Hjem. Dere skal lage babyer. Tilbake i fengselet, dr. Song.
Jeg skal til en flytime i 1911
Kanskje det er strikking. Strikking eller flytimer.
Hva? En mystisk innkalling. Tror dere at jeg bare drar?
Hvem sendte beskjedene?
Jeg vet at dere vet det. Jeg kan se det på dere. Ikke lek med meg.
-Du må stole på oss denne gangen. -Stole på dere?
Men først en ting, dr. Song. Hvem er du?
Du er en person fra min framtid, det har jeg gjettet, men hvem?
Greit nok. Hvorfor sitter du i fengsel? Hvem har du drept?
Jeg elsker slemme jenter, men stole på deg...?
Seriøst?
-Stol på meg. -Greit nok.
Du er nødt til å gjøre dette, og du kan ikke spørre hvorfor.
-Er det noen som tvinger deg? -Nei.
-Du lyver. -Jeg lyver ikke.
Sverg på noe som betyr noe.
Fiskepinner og vaniljepudding.
Mitt liv i dine hender, Amelia Pond.
Takk...
Nå, Canton Everett Delaware III. Hvem er han?
-Hvem spør? -Sjefen din.
-Jeg har ingen sjef lenger. -Si det til USAs president.
Tidligere FBI-agent. Han fikk sparken.
Jeg forstår at du har et problem med autoriteter.
-Det er ikke en kompliment. -Han ble kontaktet av presidenten.
-Hvem var president i 1969? -Det er et personlig anliggende.
Jeg trenger noen utenfor. Noen med FBI-trening.
-Jeg er smigret. -Du var mitt andre valg.
Du var også mitt andre valg som president, mr Nixon.
Richard Millhouse Nixon. Vietnam, Watergate.
-Det er noen gode ting også. -Ikke nok.
-Hippie. -Arkeolog.
Hver dag, uansett hvor jeg er, så får jeg en telefonopprigning.
-Folk kan ikke bare ringe deg. -Det er et direkte nummer.
-Hver kveld de siste to ukene. -Mann eller kvinne?
Ingen av delene... Hør her.
Siden jeg ikke vet hva vi skal, er jeg diskré. Motoren er lydløs.
-Gjorde du noe? -Nei, jeg bare ser på.
-Jeg gjør den usynlig. Lenge siden. -Kan man gjøre TARDIS usynlig?
-Nesten. -Rørte du noe?
-Jeg beundrer bare dine evner. -Godt. Kanskje du lærer noe.
Jeg kan ikke... Skanneren fungerer ikke når vi er usynlige.
Gi meg et øyeblikk. Hei, hei... Hva skal dere?
Vi er i den mektigste byen og det mektigste landet på Jorda.
La oss ta det med ro.
Hallo? Hvem er det? Dette er president Nixon.
Er det deg igjen?
-Herr president... -Et barn.
-Det er presidenten. -Jeg er redd, herr president.
-Redd for rommannen. -Det er ei jente.
-Gutt. -Hvordan vet du det?
Hvilken rommann? Hvor ringer du fra? Hvor er du?
-Hvem er du? -Jefferson Adams Hamilton
Jefferson, hør her...
-Dette kan FBI ta seg av. -Jeg får oppringningene overalt.
Hvem sier at de ikke er involvert. Jeg kan ikke stole på...
Å, hei på dere. Dårlig tidspunkt.
Nei, se. Det er det ovale kontoret. Jeg så etter det...
Eh... Det avlange kontoret. Så...jeg stikker igjen.
-Hver eneste gang. -Slapp av. Den er bare usynlig.
-Han sa at skanneren ikke virker. -Det vet jeg...
-Av, av, av... -Sperr av hele området!
Ikke den... Au! Har du reparert skanneren, River?
-Jeg hater ham. -Nei, det gjør du ikke.
-Sir, du må gå med dem, nå! -River, gjør den blå igjen!
Hva pokker er det?
Herr president... Barnet fortalte alt dere trenger.
Dere hørte ikke etter. Glem det. Ja, jeg tar saken.
Pistoler? Virkelig? Det sikreste huset i USA, og jeg har parkert-
-en stor blå kasse på gulvteppet. Tror dere at dere kan skyte meg?
-De er amerikanere! -Ikke skyt! Ingen skyting.
Vi vil heller ikke bli skutt.
-Hvem pokker er dere? -Hold avstand, sir.
-Hvem er de, og hva er boksen? -En politiboks. Det står på den.
Jeg er deres nye agent fra Scotland Yard. Kodenavn: Doktoren.
Dette er agentene mine. Beina, nesa og Robinson.
-Jeg hater deg! -Nei, det gjør du ikke.
Hvem er det som ringer? Canton III har rett. Det var en jentestemme.
-Så hun kan bare ringe fra et sted. -Hvor?
Ikke snakk med ham, mr. Delaware.
Vi hørte det samme. Det er lett. Gi meg fem minutter.
Hvis dere rører meg eller mine venner, så får dere aldri vite det.
Hvordan fikk du den inn her? Du bar den ikke. Smart.
-Ikke gi ham komplimenter. -Fem minutter?
-Fem. -Mannen er en åpenbar fare.
Den mannen gikk inn her med tre av sine venner. Han gikk forbi ham.
Det kan lønne seg å lytte til dem. Gi ham fem minutter.
Så kan vi se om han leverer varene. Hvis ikke, så skyter jeg ham selv.
-Sir, jeg kan ikke... -Stille, Peterson.
Greit. Fem minutter.
Jeg trenger en innsatsstyrke, kart over Florida, kaffe og en fez.
Gi ham kartene.
-Hvorfor Florida? -NASA. Hun nevnte en rommann.
Og... Jeg har et annet spor.
-Rommann. Som ved sjøen. -Kanskje...sikkert.
Hvem er det?
-Jeg husker det. -Amy? Hva husker du?
-Jeg vet ikke. Jeg... -Hva er i veien, Amy?
-Amy? -Alt i orden?
Ja, bra. Jeg føler meg bare litt...kvalm.
-Unnskyld. Er det et toalett her? -Beklager. Du må bli her så lenge.
Hold munn og vis henne ut på toalettet.
-Denne veien. -Takk.
-Dine fem minutter er gått. -Ja, og hvor er min fez?
Jeg klarer dette selv.
Jeg har sett deg før. Ved sjøen og her.
Men så glemte jeg det. Hvordan kunne jeg glemme det?
Hva er du?
Pass deg! Gå vekk fra den.
Du godeste. Hva er det? Er det en Star Trek-maske?
-Er det deg, Ben? -Gå vekk fra den, nå!
-Vekk fra hva, kjære? -Den.
Du godeste. Er det en Star Trek-maske?
Det må være deg, Ben. Har jeg ikke nettopp sagt det?
Nei, du må holde deg borte fra den.
Borte, kjære? Fra hva?
-Lyset... De fikser dem aldri. -Se bak deg.
Du trengte ikke å drepe henne. Hun kunne ikke huske deg.
Man kan bare huske deg mens man ser deg?
-Hvorfor drepte du henne? -Joy...
Hennes navn var Joy.
Ditt navn er Amelia.
-Du sier det til Doktoren. -Hva da?
Det han må vite, og det han aldri må få vite.
-Hvordan kjenner du til det? -Si det til ham.
Er alt i orden?
-Jeg har det bra. Bedre, takk. -Hva er det?
-Det er telefonen min. -Telefonen din?
-Jeg må si det til Doktoren. -Hva vil du si til ham?
Følg meg, frøken.
Unnskyld. Jeg vet ikke hvorfor jeg sa det.
-Barnet? -Skal jeg ta den?
Her. Oppringningen kan bare komme herfra. Det er faktisk åpenbart.
-Du er et geni, sir. -Det er en hobby.
Du får svare, herr president.
Hallo? Det er president Nixon.
Han er her. Rommannen er her. Han fanger meg. Han spiser meg.
Det er ikke tid til innsatsstyrken. Si at hjelpen er på vei.
Hva pokker gjør du?
Herr president, hjelp meg. Hjelp meg!
Jefferson, det ordner seg. Jeg sender mine beste folk.
Det er ikke hennes navn. Jefferson, Adams og Hamilton?
-Etternavnene på USAs grunnleggere. -Flinke fyrer.
-Alt i orden? Fikser du det? -Presidenten stilte to spørsmål.
Hvor og hvem er du? Hun sa hvor.
-Den er større inni... -Hvor finner man de tre navnene?
Her! Bli med meg.
-Den er... -Takler du dette?
-Hvorfor er det alltid min tur? -Fordi du er den nye.
-Hvor er vi? -Åtte kilometer fra romsenteret.
Det er 1969. Månens år. Interessant, synes dere ikke?
-Hvorfor er ei lita jente her? -Har hun gått seg vill?
Hun ble spurt hvor hun var og gjorde som alle andre.
-Hun kikket ut av vinduet. -Gater! Naturligvis. Gatenavn.
Det eneste stedet i Florida der tre gater med det navnet møtes.
-Dr. Song. Du har det uttrykket. -Hvilket?
-"Han er flott når han er klok". -Sånn ser jeg alltid ut.
-Hold munn. -Aldri i livet.
-Vi er et annet sted. Hvordan? -Har du ikke forklart romferder?
-Jeg forklarer det med tidsreiser. -Canton... Kom igjen.
Boksen reiser i tid og rom? Hvor lenge har Scotland Yard hatt den?
-Det er et lager. Nedlagt. -Det er sikkert en felle.
Jeg så telefonen. Ledningen var skåret over. Hvordan ringte hun?
Hvorfor fange oss?
Finn ut om noen vil drepe oss, så jobber vi oss bakover.
-Hva gjør ei lita jente her? -Det vet jeg ikke.
La oss finne henne og spørre om det.
Det er ikke jordisk. Helt sikkert fremmed. Ikke fra denne tidssonen.
-Hvilket er merkelig, for se her! -Jordisk teknologi. Moderne.
-Veldig moderne. Fra romprogrammet. -Stjålet.
-Av romvesener? -Tydeligvis.
Hvorfor stjele teknologi som bare når til Månen?
Kanskje fordi det er kulere. Det er kjempekult.
-Kule romvesener? -Hva vil du kalle meg?
-Jeg tror han har det bedre. -Er du med oss igjen, Canton?
-Jeg liker vogna. -Det var godt. La oss finne jenta.
-Jeg vet hva du tenker. -Nei, det gjør du ikke.
Nøytraliserer vi rommannen, så dreper han ikke Doktoren i 2011.
-Heldig gjetning. -Jeg tenkte det samme.
-Vi gjør det. -Sånn fungerer det ikke.
Vi kom på grunn av framtida. Endrer vi den, oppstår et paradoks.
-Tiden kan gjenskrives. -Ikke hele.
Hva er dette? Doktor, se på dette.
-Hvor fører det? -Det er et nettverk av tunneler.
-Er det livstegn? -Nei, den viser ikke noe.
-Vær forsiktig. -Forsiktig?
-Det har jeg prøvd. Kjedelig. -Rop hvis du får problemer.
Jeg er flink til å skrike. Det var noe av en avsløring.
-Hva foregår? -Hun er bare en venn.
-Jeg tror han mente romvesenene. -Ja vel.
Nå... Jeg satt i en bar og tok en drink. Vær helt ærlig.
-Er jeg der ennå? -Dessverre ikke.
Det er ikke noe. Bare tunneler. Det er ikke noe jeg kan se.
Gi meg fem minutter. Jeg vil sjekke en gang til.
-Det er en farlig idé. -Ja, jeg liker den også.
Amy... Hold øye med ham.
-Har du noe imot å bli med? -Ja, litt.
Da verdsetter jeg det enda mer.
Vent litt, River. Jeg blir med.
-Er alt i orden? -Ja, ja...
Jeg ble bare litt dårlig. Det er nok fengselsmaten.
Ok. Skal vi gå denne veien? Hva synes du?
-Jeg synes jeg hører noe. -Interessant. Tunnelene er gamle.
Hvordan kan de være gamle uten å bli oppdaget?
-Det er vedlikeholdsluker. -Det er låst. Hvorfor gjør de det?
Hva er det på den andre sida? Noe farlig?
-Nesten helt sikkert. -Du åpner den, ikke sant?
-Det er låst. Det er uimotståelig. -Er det fornuftig?
Det håper jeg ikke.
-Jeg kan se deg og Doktoren sammen. -Hold vakt.
Hva mente du? Det du sa til Amy.
At en verre dag venter deg.
Da jeg møtte Doktoren for lenge siden...
Han visste alt om meg. Tenk over det.
Lettpåvirkelig ung jente... Plutselig kommer denne mannen.
Han er klok, sprø, vidunderlig... og han vet alt om henne.
-Tenk hva det gjør med ei jente. -Det behøver jeg ikke.
Problemet er at alt er omvendt. Min fortid er hans framtid.
Vi reiser hver vår vei.
Hver gang vi møtes, kjenner jeg ham bedre. Han kjenner meg mindre.
Jeg lever for de dagene jeg ser ham.
Men hver gang vi møtes, er han et skritt lenger unna.
Det kommer en dag da jeg ser inn i øynene hans...
Min doktor...
Og han vil ikke være klar over hvem jeg er.
Jeg tror det vil ta livet av meg.
Hva er dette for et sted?
Det er en alarm. Se om det kommer noen.
Det er ingen der ute.
Tunnelene... De er overalt.
De går under hele planetens overflate.
De har vært her i århundrer.
Rory!
Så... Du fikk sparken fra FBI på grunn av innstillingen din.
-Nei. Jeg ville bare gifte meg. -Er det en forbrytelse?
Ja...
-Doktor...hvem helt presist? -Tja... Det er fortrolig.
-Hvem har bestemt det? -Det må gudene vite.
-Arbeider du for ham? -Han er min venn.
Jeg har ikke sett ham på lenge.
Det er noe jeg vil si til ham. Men ting kommer i veien.
-Ting gjør gjerne det. -Hjelp meg!
-Det er henne.
-Amy? Hva er i veien? -Jeg må fortelle deg noe.
-Det er virkelig viktig. -Akkurat nå?
-Canton! Canton, er du like hel? -Er han uskadd?
-Han ble slått bevisstløs. -Jeg må fortelle deg noe.
-Jeg må si det nå. -Ikke et godt tidspunkt.
-Det må være nå. -Hjelp! Hjelp meg.
-Hjelp meg. -Doktor... Jeg er gravid.
Det er astronauten.
-Hjelp meg. -Kom deg ned.
-Hva gjør du? -Jeg redder livet ditt.
Nei!
Resync: Xenzai www.subscene.com
Tekst: Jan Helge Hordnes www.broadcasttext.com