Resync: Xenzai www.subscene.com
-Hvorfor jager vi den? -Den er et halvt minutt fra London.
Jeg leter etter noe som falt ned fra himmelen.
Du vet vel hva jeg leter etter?
Jeg har deg. Jack Harkness, jeg har hørt mye om deg.
Det er 1941 , under blitzen, og noe mer har falt ned i London.
Han stjal et krigsskip. Det blir bombet hvis vi ikke betaler.
Det er en bløff. Jeg er en bedrager!
Mamma!
Noe jager deg og de andre barna.
Ikke la ham røre deg. Du blir som ham.
Ut med dere. Nå!
De er overalt, i hver eneste seng, på hver eneste avdeling.
Alle har et arr på hånda, og gassmasken sitter sammen med huden.
-Hva døde de av? -De er ikke døde.
-Er du mammaen min? -Det er meg. Nancy!
Ikke la dem røre dere. De blir dere som dem.
Mamma...
Gå til rommet ditt!
Gå til rommet deres!
Jeg mener alvor. Jeg er veldig sint på dere! Jeg er veldig sint!
Gå til rommene deres!
Godt at det fungerte. Tenk om det ble mine siste ord!
Jamie...
-Hvorfor har alle gassmasker? -Maskene er kjøtt og bein.
-Fortell om bløffen. -Jeg skulle skaffe litt romskrot.
En tidsagent sporer det til jorda og tror det er verdifullt.
Når han har betalt halvparten kontant, blir det ødelagt av en tysk bombe.
Han aner ikke at han er blitt lurt. Jeg river i en drink,-
-og vi snakker om uhell. Den perfekte bløffen.
Blitzen er perfekt for bedragere, og Pompeii er hyggelig,-
-men da må man stille vekkerklokka på dagen for vulkanutbruddet!
-Du ser misbilligende ut. -Se hva romskrotet ditt har gjort.
Det var en utbrent ambulanse. Den var tom.
Rose... Vi går ovenpå.
Jeg sørget for at den ikke landet på noe levende.
Jeg har ikke noe med dette å gjøre.
Du glemte å stille vekkerklokka. Det er vulkandagen.
-Hva er det? -Faren over.
Neppe.
Jeg trodde du var Jamie!
Mamma, pappa!
-Slipp meg! -Inn med deg!
Inn med henne!
Mr Spock?
Har du en sprengpistol?
Ja visst.
Da romskrotet ditt landet, ble en person skadd og ført hit.
-Lukk opp døra. -Fungerer ikke din soniske skrutrekker?
Sonisk sprengpistol, 5000-tallet, Villengards våpenfabrikker?
-De er borte nå. Ødelagt. -Jeg var der én gang.
Det er en bananlund der nå. Jeg liker bananer. Bananer er gode.
-Stilig sprengmønster. -Det er digitalt.
Jeg liker det.
-Hva tror du? -Noe kom seg ut herfra.
Noe sterkt og sint.
Sterkt og sint...
Et barn? Det forklarer "mamma".
Hvordan kan et barn gjøre dette?
-Vet du hvor du er? -Er du mammaen min?
Er du klar over hva som er rundt deg? Kan du se?
-Er du mammaen min? -Hva vil du?
Jeg vil til mammaen min! Er du mammaen min?
Mamma?
-Jeg har hørt stemmen før. -Jeg også.
Alltid "er du mammaen min", som om han ikke vet det.
-Hvorfor vet han det ikke? -Er du der, mamma? Mamma!
Politiet er på vei.
Jeg betaler for maten på bordet. Den er frukten av mitt ansikts sved.
Mitt ansikts sved. Noe mer du vil ha? Jeg har et helt hus her...
Jeg vil gjerne ha en avbitertang.
Noe som kan klippe piggtråd. Og en lommelykt. Ikke den minen, mr Lloyd.
Jeg vet at du har mye verktøy. Jeg har holdt øye med huset.
Jeg vil ta en titt i kjøkkenskapet. Jeg hadde det travelt sist.
Jeg vil se om jeg har oversett noe. Her er det veldig mye mat.
Mye mer enn på andres bord.
Halve gata tror at din kone er utro med slakteren.
Men det er du som har lyssky affærer.
Avbitertang, lommelykt, mat.
Og så vil jeg låne toalettet før jeg går. Se!
Der er ditt ansikts sved.
Mamma? Vær så snill, mamma!
-Doktor? -Føler dere at det kommer fra veggene!
-Underlige menneskehjerner! -Når han er stresset, erter han arter.
-Jeg tenker! -Han gjør seg så spesiell.
Det fins barn som drar ut og leter etter mat under flyangrepene.
Anta at de var der da den greia landet.
Anta at noen av dem ble påvirket og forandret.
Den er redd og mektig.
Den vet det ikke ennå, men det går snart opp for den.
Den er mektig som en gud, og jeg sendte den på rommet.
Doktor... Hva er det for en lyd?
Båndet er slutt. Det tok slutt for 30 sekunder siden.
Jeg er her. Ser dere meg ikke?
Jeg sendte den på rommet sitt. Dette er rommet.
Er du mammaen min?
Mamma?
Ok. Når jeg sier ifra, går dere mot døra.
Nå!
Ikke kast bananen! Den inneholder kalium!
Hit med den!
-Digital tilbakespoling. -Den er fra Villengards lunder.
Så det er en bananlund i Villengard, som du anla?
-Doktor! -Kom!
Den prøver å stenge oss inne. Den er hver eneste skapning på sykehuset.
Denne greia er både sonisk sprengpistol, kanon og oppløser.
Jeg har en sonisk... Blås i det. Den er sonisk.
-Hva er det? -Den er fullstendig sonisk!
-Sonisk hva? -Skrutrekker!
Nedover!
-Gikk det bra? -Du kunne advart meg.
-Hvem har en sonisk skrutrekker? -Jeg!
-Hvem ville oppfunnet noe slikt? -Har du aldri kjedet deg?
Har du aldri hatt søvnvansker, aldri montert hyller?
Døra!
-Fordømt! Finessene tapper batteriet. -Batteriet?
-Verdiløst! -Noen sprengte dessverre fabrikken.
Han sprengte min arbeidsplass også.
Døra bør holde en stund. Hva slags ressurser har vi?
Jeg har en banan, og du har en skrutrekker.
-Vindu? -Gitter, sju etasjer ned.
-Slutt på samtalen om ressurser. -Hvor fant du henne?
Hun hang fra en sperreballong, jeg var sjanseløs.
Vi må ut herfra, men det går ikke. Har jeg oversett noe?
Ja. Jack forsvant nettopp.
Det ante meg. Hva gjør dere her? Et nytt hus hver kveld, sa jeg.
Vi trodde du var død eller stukket av.
Jeg visste at du ville komme tilbake.
-Han fant den blant søpla. -Jeg skriver brev til pappa.
Du vet ikke engang hvor han er. Hvordan skal du sende det?
Du kan verken lese eller skrive.
Slutt å lage den lyden!
Unnskyld, Jim. Skriv et brev til pappaen din hvis du vil.
Vi burde ha gått et annet sted, men vi trenger deg.
Hva hvis jeg ikke var her? Hva hvis jeg ikke kom tilbake?
Det er krig. Folk går ut og kommer ikke alltid tilbake.
Hva ville dere gjort da?
-En avbitertang! -Tenk på det jeg sa.
-Noen må ta seg av dem. -Skal du noe sted?
Til stasjonen, der bomben falt ned.
-Hvorfor det? -Barnet.
Det var der alt begynte, og jeg skal finne ut hvordan.
Han kommer og tar deg, og så tar han oss.
Det gjør han ikke, Ernie. Det er meg han er ute etter.
Det er ting jeg ikke har fortalt, ting jeg ikke kan fortelle.
Så lenge dere er sammen med meg, er dere i fare.
-Dere er i fare nå også. -Det er du som beskytter oss!
Tror du det, Ernie? Svar på dette, da.
Jim sitter ved siden av deg.
Hvem skriver på maskinen?
-Kommer han? -Alltid, hvis dere er sammen med meg.
Spis mye grønnsaker og tygg maten ordentlig.
ER DU MAMMAEN MIN?
Han har gått opp i røyk. Hvorfor er det alltid de flotte som gjør det?
-Jeg prøver ikke å bli fornærmet. -Jeg mener...menn.
Takk.
Rose, doktor, hører dere meg? Jeg er på skipet mitt.
Nødteleportøren kunne ikke ta med dere.
Den er låst til min molekylstruktur, men jeg gjør noe med det.
-Hvordan snakker du med oss? -Via Om-Com.
Barnet kommuniserer også gjennom Om-Com.
-Alt med høyttaler fungerer. -Kan barnet ringe oss?
Og jeg hører dere! Nå kommer jeg til dere!
Hører du, doktor?
Jeg skal prøve å blokkere signalet.
Husker du denne, Rose?
Vår låt.
-Hva gjør du? -Jeg prøver å løsne gitteret.
Du tror ikke han kommer tilbake. Hvorfor stoler du ikke på ham?
-Hvorfor gjør du det? -Han reddet livet mitt.
Han er som deg. Bortsett fra dating og dans.
-Hva er det? -Du går ut fra...at jeg ikke danser.
Mener du at du danser?
Jeg er 900 år gammel. Det har vært anledninger da jeg har danset.
Du? lmploderer ikke universet hvis du danser?
Jeg kan ta en svingom, men jeg vil ikke skryte.
Kan du ta en svingom? Vis meg det.
Jeg prøver å løse opp betongen.
Jack får oss ut. Verden går ikke under av at doktoren danser.
Sperreballong.
-Du hang etter en sperreballong. -To minutter etter at du gikk.
Høyt over London, under et tysk raid, med flagget på brystet.
-Du er god til å sette deg selv i fare. -Danser du nå?
Du hang i et tau høyt over London. Men du har ikke en skramme.
Kaptein Jack leget meg.
-Han heter Jack og er kaptein. -Han er ikke kaptein.
Vet du hva jeg tror? Du har kaptein-misunnelse.
Du bør kanskje bevege føttene.
Var han noensinne kaptein, ble han avskjediget.
Jeg sluttet. Ingen avskjediger meg.
De fleste merker det når de blir teleportert.
Unnskyld forsinkelsen. Jeg måtte kople ut navigasjonsdatamaskinen.
Du bør kanskje huske hvis skip det er.
Det gjør jeg. Hun var rålekker. Som jeg sa til henne:
-"Jeg er straks tilbake." -Dette er et Chula-skip.
Akkurat som ambulanseskipet. Men dette er farlig.
-De leget hendene mine. Det er... -Nanogener.
Subatomare roboter. Jeg brente fingrene i sted, men nå er de leget.
De blir aktivert når porten stenges. De leger alle fysiske skader.
Før oss til stedet der skipet styrtet. Jeg vil se romskrotet ditt.
Føl dere som hjemme. Fortsett med det dere...gjorde.
-Vi snakket om dans. -Det så ikke ut som prat.
Holdt! Stå stille!
Du var tidsagent, og nå prøver du å bløffe dem. Hvorfor?
De stjal to år av minnene mine. Jeg vil ha dem tilbake.
-Stjal de minnene dine? -To år som jeg ikke husker noe av.
Din venn stoler ikke på meg, og det gjør han kanskje rett i.
Da kan vi dra. Til krasjstedet?
-Føles det bedre? -Jeg klarer meg, sir.
-Lenk henne. -Ikke her, ikke med ham.
-Du burde ikke ha brutt deg inn. -Dere forstår ikke. Ikke med ham!
Det er adgang forbudt her. Vi må stille deg noen spørsmål.
-Jeg fant denne. -Svært profesjonelt.
Du kom ikke hit ved en tilfeldighet.
Broren min døde her. Jeg ville finne ut hvordan.
Sjekk gjerdet og gjennomsøk området. Hun er kanskje ikke alene.
Ikke gå fra meg her!
-Bevokt henne, Jenkins. -Ja, mamma.
-Jenkins? -Unnskyld. Jeg vet ikke hva som...
Lås meg inne, men ikke her. Hvor som helst, men ikke her!
Ingen fare. Jeg er bare litt...litt...
-Hva er det med deg? -Slipp meg løs!
-Du har et arr på hånda. -Hva har det med saken å gjøre?
Du brekker deg, som om noe trenger seg opp gjennom halsen din.
-Hva er det som foregår? -Snart er du ikke deg selv lenger.
Hvis du ikke lar meg gå, skjer det samme med meg.
-Vær så snill! Hva heter moren din? -Matilda.
Er du gift? Hva heter din kone? Har du barn?
Hva heter du? Vær så snill!
La meg gå. Det er for sent for deg, men la meg gå!
Hva me...
Mamma!
Der er det. Algy har vakt, det må være viktig.
-Vi må forbi det. -Skal jeg distrahere vakten?
-Det ville ikke vært så lurt. -Jeg klarer det.
Jeg kjenner Algy ganske godt. Du er ikke hans type.
Jeg distraherer ham. Ikke sitt oppe og vent på meg.
Han er fra 5000-tallet, og litt mer fleksibel når det gjelder dans.
På hans tid er dere spredd over halve galaksen. Så mange arter, så lite tid.
Er det det vi skal gjøre der ute?
-Lete etter nytt liv og... -Danse.
Hei, tøffen. Hvordan står det til?
-Mamma? -Algy, det er meg.
-Det er meg. Jack. -Jack?
Er du min...mamma?
Unna!
Smitten spres gjennom lufta. Vi kan ikke beskytte oss.
-Nå kommer de igjen. -Typisk.
Sa ikke du at en bombe ville lande her?
Det er bare noen timer igjen... til menneskehetens undergang.
Hører dere sangen?
Når vinden blåser, blir voggen rugget
Hvis greina brister, faller voggen
Da faller barnet med voggen ned
Vuggene, vuggene i treets topp
Når vinden blåser, blir voggen rugget
-Ser du det? Det er bare en ambulanse. -Er det en ambulanse?
Den er fra en annen verden.
-De har prøvd å komme inn. -De tror det er Hitlers nyeste våpen.
-Hva gjør du? -Jeg skal vise deg at den er tom.
-Det skjedde ikke sist. -Den hadde ikke styrtet da.
Hva er det?
Mamma!
Doktor!
Sikre portene. Gjør det!
Nancy, hvordan kom du deg inn? Still den på 2428-D.
Da reparerer den piggtråden.
-Hvem er dere? -Du ville ikke trodd meg om jeg sa det.
Det er en ambulanse fra en annen verden,-
-folk i gassmasker roper på mamma og tyskerne slipper bomber på meg.
Fortell. Tror du det er noe igjen som jeg ikke vil tro på?
Vi er tidsreisende fra framtiden. Vi har en tidsreisemaskin.
Dere har en tidsreisemaskin. Jeg tror deg.
Jeg tror på alt.
Hvilken framtid?
Nancy, dette er ikke slutten. Verden går ikke under.
Hvordan kan du si det?
Jeg ble født i denne byen. Jeg er herfra...om omtrent 50 år.
-Herfra? -Jeg er en londoner. Fra din framtid.
Men...du er ikke...
Tysk.
Tyskerne kommer ikke hit, de vinner ikke. Ikke si at jeg sa det.
-Vet du hva? Dere vinner! -Vinner vi?
-Den er tom. -Hva er det i en Chula-ambulanse?
-Bandasjer, halspastiller? Rose! -Jeg vet ikke. Nanogener!
Det var nok nanogener der inne til å gjenoppbygge en hel art.
Herregud!
Når skipet styrter, stikker nanogenene, klare til å lege alle sår i verden.
Men det første de finner er en død gutt med gassmaske.
-Som de gjenopplivet? Kan de det? -Liv er enkelt.
Naturens måte å holde kjøtt fersk. Ingenting for et nanogen.
Men disse nanogenene er ikke som dem på ditt skip.
De har aldri sett et menneske før og vet ikke hvordan de skal se ut.
De har bare en liten kropp å gå etter.
Men de lapper den sammen.
De kan ikke skille maske fra hode, men gjør sitt beste og flyr videre.
De tror de vet hvordan mennesker ser ut og vil reparere resten.
Og de vil aldri gi seg.
De gjenskaper hele menneskeheten i form av et vettskremt barn-
-som leter etter sin mor, og det er ikke mulig å stoppe dem!
Rose!
-Det tilkaller gassmaskefolket. -Skipet tilkaller soldatene.
-Gassmaskefolket er ikke soldater. -Dette er en feltambulanse.
Nanogenene gjør en klar for fronten. Utstyrer en, programmerer en.
Det er derfor barnet er så sterkt.
En fullt utstyrt Chula-kriger. Dødelige våpen i hendene på en fireåring-
-som leter etter mammaen sin. Og nå er de en hel hær.
-Hvorfor angriper de ikke? -De venter på kommandanten.
-Barnet? -Jamie.
-Ikke barnet. Jamie. -Når faller bomben?
-Hvert øyeblikk. -Er du redd?
Han er bare en liten gutt. En liten gutt som vil ha mammaen sin!
Små gutter gjør hva som helst for å redde mamma. Denne kan det.
-Hva skal vi gjøre? -Jeg vet ikke.
Det er min feil.
-Alt sammen er min feil! -Hvordan kan det være din...
Mamma!
Hvor gammel er du, Nancy?
20, 21? Eldre enn du ser ut til.
-Doktor, bomben faller straks. -Du kan teleportere oss ut.
Det tar for lang tid å koble ut navigasjonsdatamaskinen.
-Vulkandagen er her. Gjør det du må. -Jack!
Hvor gammel var du for fem år siden? 15? 16? Gammel nok til å få barn.
Han er vel ikke broren din?
Enslig tenåringsmor i 1941 . Så du gjemte deg.
Du løy. Du løy til og med for ham.
Er du mammaen min?
Han vil fortsette å spørre. Han vil aldri slutte.
Fortell ham det.
Nancy, menneskehetens skjebne ligger i dine hender.
Stol på meg og fortell ham det.
Er du mammaen min?
-Er du mammaen min? -Ja! Jeg er mammaen din.
-Mamma? -Her er jeg!
Er du mammaen min?
-Her er jeg. -Er du mammaen min?
Han forstår det ikke. Det er ikke nok igjen av ham.
Jeg er mammaen din. Jeg vil alltid være mammaen din.
Jeg er lei for det.
Jeg er så lei for det.
Hva skjer?
-De forandrer henne... -Kom an!
Kom an, lure nanogener. Vis hva dere kan.
Hun er moren.
Det må være nok informasjon.
Ser du det? De kjenner igjen DNA-et hennes.
Kom an, gjør meg til lags. Gi meg denne seieren!
Velkommen tilbake! Om 20 år får du høre popmusikk!
-Hva hendte? -Nanogenene gjenkjente ditt DNA.
De forandret ikke deg, for du forandret dem! Mamma vet best!
-Bomben! -Saken er under kontroll. Psykologi!
Doktor! Bomben har allerede innledet detonasjonen.
-Jeg kan ikke stoppe den lenge. -Prøv å dumpe den på trygt vis!
Rose!
Adjø!
Forresten... Jeg liker T-skjorta!
-Hva gjør du? -Programvareoppdatering.
Vil du ha en svingom, så skal du få det.
Alle lever, Rose. Bare denne gangen.
Alle lever!
Dr Constantine som ikke forlot sine pasienter. Du er på beina igjen.
Verden vil ikke klare seg uten deg ennå.
Her er pasientene dine. Alle er friske.
Det ser slik ut. Og de står på en nedlagt togstasjon.
-Er det noen grunn til det? -Nedskjæringer.
Din pasienter er friske. Ta på deg æren og ikke tenk mer på det.
-Dr Constantine! -Mrs Harcourt, så frisk du ser ut!
Beinet mitt har vokst ut! Da jeg kom til sykehuset, hadde jeg bare ett bein!
-Det er krig. Kan du ha talt feil? -Hør etter!
Dere har mye å gjøre! Slå tyskerne, redde verden, opprette velferdsstaten!
Den blir sprengt når alle er borte.
lfølge historien var det en eksplosjon her. Jeg vil ikke krangle.
Nanogenene rydder opp og slår av seg selv.
Nancy og Jamie får hjelp hos dr Constantine. Fantastisk!
-Skulle tro du var julenissen. -Er jeg ikke? Rød sykkel da du var 12.
Og alle lever!
Jeg trenger flere slike dager. Jeg er i toppform!
Hva skjer med Jack?
Hvorfor sa han adjø?
-Hvor lenge kan vi stoppe bomben? -90 % av syklusen er over.
Detonasjon om tre minutter.
Alle forsøk på å kaste bomben over bord påskynder detonasjonen.
Vi kan legge den i redningskapselen. Jeg kan sette meg i redningskapselen.
-Vi har ingen redningskapsel om bord. -Har du sjekket overalt?
-Under kjøkkenbenken? -Ja.
På en skala fra 1 til 100, hvor død er jeg?
Kaptein Jack Harkness tilintetgjøres innen 2 min. Sannsynlighet 100 % .
Herlig. Takk.
-Det er godt å ha sifrene. -Ingen årsak.
-Like godt å innlede nødmanøver 41 7. -Oppfattet.
Litt for mye vermouth. Hit kommer jeg ikke igjen!
Pussig...
Sist jeg ble dømt til døden, bestilte jeg fire hypervodka til frokost.
Så er alt utydelig. Jeg våknet opp i samme seng som bødlene mine.
Hyggelig par. De holdt kontakten.
Det kan en ikke si om mange bødler.
Nå vel...
Takk for alt, datamaskin. Det har vært fint.
Skynd deg, da!
Sånn... Sving nå.
Snurr meg igjen, men uten å vri armen min. En halv nelson gir ikke poeng.
Jeg kunne dette før! Lukk døra, skipet ditt eksploderer straks.
-Velkommen til Tardis. -Den er mye større inni.
Du kan nok stjele dansen.
Rose! Det kom tilbake.
Jeg kan danse!
Doktor... Jeg tror at Jack vil danse nå.
Det vil han sikkert.
Men med hvem?
Jeg som hadde det så hyggelig.
Hun er den siste av familien Slitheen, skurker fra Raxacoricofallapatorius,-
-og er forkledd som menneske.
Kjernekraftverket midt i Cardiff vil gi jobber til alle.
Det ligger på revnen.
Blir det nedsmelting, ryker hele Jorden.
-Løp! -Revnen åpner seg!
Hele byen vil forsvinne! Den river planeten i filler!
Tekst: Kai Skagestein, NAViO www.undertext.com