HOLLYWOOD CLASSIC uvádí
Pomoc! Je tu někdo? Pomoc!
Ahoj, Michaele. Zahrajeme si takovou hru.
Dosud ses ve svém takzvaném životě živil sledováním druhých.
Společnost ti říká informátor, práskač, donašeč.
Já říkám, že nejsi hoden těla, které vlastníš,
a života, který ti byl dán.
Přesvědčíme se, jestli dokážeš nahlédnout zvenku dovnitř
a vzdát se jedné potřebné věci, aby sis zachránil život.
Zařízení, které máš kolem krku, je maska smrti.
Ta maska je natažená. Pokud nenajdeš včas klíč,
maska se zavře, je to taková "sklapovačka".
To, na co se díváš, je tvé tělo před dvěma hodinami.
Žádný strach, jsi uspaný a nic necítíš.
Jelikož jsi ve značné nevýhodě, napovím ti, kde klíč hledat.
Poslouchej pozorně, nápověda zní:
Klíč máš přímo před očima.
Kolik krve jsi ochoten prolít, abys zůstal naživu?
Žít nebo umřít. Vyber si.
Kdo sakra jsi?
Ne!
Pomozte mi někdo!
Pomoc!
Pomozte mi!
Ne, ne, ne...
- Promiňte. - Ano? - Jdu pro Daniela Matthewse.
Podepište to.
Díky. Jdeme, Danieli.
- Trvalo ti to. - Promiň, neměl jsem to v diáři.
- Vznesou proti tobě obvinění. - Jo, jsou to kreténi.
Taky jsi je okradl.
Pěkně mi to vychází. Máma tě dostala do péče a já do vazby.
Co to s tebou je?
- Seš borec, když kradeš? - Nech toho poučování.
- Musíš bejt non-stop policajt? - Tomu se říká být otcem!
Role policajta ti sedne líp.
- Měl bych se k mámě vrátit dřív. - Cos to říkal?
- Tys mě neslyšel? - Ne, neslyšel. Zopakuj to.
- Že se asi vrátím k mámě. - Tak si běž!
Panebože.
Tady Daniel. Nechte mi vzkaz.
Tady táta. Mrzí mě ten včerejšek.
Neozval ses. Mohl bys mi prosím zavolat?
Danieli?
Promiň, myslel jsem, že volá můj kluk.
Jo, hned jsem tam.
- Tak co tu máš? - Čističi azbestu honí termín.
Jeden našel tělo, tak to ohlásil. Areál je dva roky opuštěný.
- Ale prý tu někoho viděli. - Koho?
Hlavně bezdomovce. Pár výrostků tu před dvěma měsíci fetovalo.
- Znáte přibližný čas smrti? - Zrovna dorazili ze soudního.
- Prý to byl tvůj kamarád. - Kamarád ne, ale informátor.
- Ten ze soudního ho poznal? - Nebyl si jistý, proto jsi tady.
Podívám se na něj a řeknu ti, jestli je to on.
Možná to bude problém.
Jo, je to Mike.
Kdy jsi mi to chtěla říct?
Myslela jsem, že to budeš chtít vidět.
Tak jsem to viděl.
Je to zatím předčasné, ale sedí to na "Skládačkového vraha".
To vidím. A co chceš po mně?
Dejme tomu, že to nebyl on, kdo jiný by to mohl udělat?
Byl to informátor. Podezřelých je plný telefonní seznam.
Pošahaní hajzlíci nejsou žádní inženýři.
Příčina smrti ten seznam trochu redukuje, ne?
Jasně. Ty jsi tu odborník.
"Podívejte se zblízka, detektive Mathewsi."
- Cože? - Hádej, kdo to napsal.
PODÍVEJTE SE ZBLÍZKA, DETEKTIVE MATHEWSI
Ahoj, Michaele. Zahrajeme si takovou hru.
Dosud ses ve svém takzvaném životě živil sledováním druhých.
- Máš s ním hodně společného. - Fakt? - Jo.
- Oba si rádi zahráváte s lidmi. - Co prosím?
- Tohle na místě činu nezkoušej. - Já se ti nevysmívám, to on.
To neznamená, že na to musím skočit.
- Už tak mám případů nad hlavu. - A na stole hromadu papírů.
Můj syn se dal na dráhu zločince,
moje žena chrápe s rozvodovými právníky, takže mám co dělat.
Promiň. Chtěla jsem tenhle případ vyřešit s tebou.
Už nejsme parťáci.
Proč ten chlap načmáral na zeď tvý jméno? Chce tebe!
To není poprvé, co mě nějaký psychopat chce.
A co když tě chci já?
Nemůžu ti pomoct. Na skládačky jsi odborník ty.
Kdy jsi přestal být poldou?
Podívejte se zblízka, detektive Mathewsi.
Ten chlap tam napsal tvý jméno.
Podívejte se zblízka, detektive Mathewsi.
- Chce tebe! - Takže poslouchejte, hoši.
Tudy se tam dá vniknout nejlíp.
Vchody vedou přímo na ulici. A nezapomeňte...
Nechceme vyděsit civilisty. Já už tam byl, znám to tam.
Vtrhnete tam a vyděsíte všechny uvnitř. Půjdou tři týmy.
Já půjdu s týmem A. Tak do práce.
Jako za starých časů, co?
- Nemáš případů nad hlavu? - Jenom se s vámi svezu.
Pohyb...
Tým A, jdete dopředu. Bakere, do strany. Jdeme na to.
Pohyb...
Stát!
Raněný policista! Zasraná past...
Máme tu raněného.
Druhý tým sem! Ihned!
Chlapi...
Hlaste se, chlapi.
Pohyb...
Stát! Ani hnout!
Chci vidět ruce! Nebudu to opakovat!
Dejte ruce tak, ať je vidím! Kleknout!
- Kleknout! - To bohužel nedokážu.
Nasaďte mu pouta.
Máte právo mlčet. Máte právo na advokáta.
Nemůžete-li si ho dovolit, bude vám přidělen ex offo.
Je čistej.
Nazdar.
Stačí takhle blízko?
Odveďte ho.
Měl bych zůstat, dokud nevyřešíte svůj problém, detektive.
- Jaký problém? - Problém, co uvidíte tamhle.
Hlídejte ho.
Čistý.
Sakra.
- Co je? - Nevím.
Do prdele. Myslím, že tohle je můj syn.
Má mého syna.
Co to sakra je?
- Tak co to sakra je?! - Váš syn Daniel, nepoznáváte ho?
Já vím, kdo to je, ty sračko, ale co dělá na tom monitoru?
Chvíli i jsem se nedíval, takže těžko říct.
Ale asi se krčí v rohu se zděšeným výrazem.
Ty zmrde! Kde je?
To musíte zjistit, než bude pozdě.
Potrvá tak dvě hodiny, než plyn působící na jeho nervový systém
začne rozežírat tkáně
a on bude krvácet z každého tělesného otvoru.
Ano... Poteče krev.
- Řekni mi, kde je. - Na bezpečném místě.
- Ericu... - Musím si zavolat.
- Ericu, poslouchej... - Půjč mi telefon!
- Všechno to sedí. - Musím se ujistit.
Dovolali jste se na Danielův záznamník. Není doma...
- Je mi to líto. - Něco nám tady tiká.
Přivolejte pyrotechniky!
Vzbuď se.
Slyšíš mě?
Ještě dýchá.
To je domácí vězení? Jsme ve vězení?
- Ne, tohle není vězení. - Ty už jsi někdy seděl?
- Jo, až moc dlouho. - Otevřte někdo ty dveře!
Nikdo tě neslyší. Co je do hajzlu tohle?
Někdo nás poslouchá.
Ne.
Tyhle kamery nepřenášejí zvuk.
Do hajzlu!
Jak se můžeš někde probrat a nevědět, kde jsi?
- Nebyl jsi nikdy ožralej? - Ale jo, byl jsem na vysoký.
Tohle není kocovina, ale únos.
Viděl jsem to v televizi.
Jeden válečný reportér usíná v hotelu a bum.
Probudí se v cele bez oken a světla.
A stráví tam 9 let.
- 9 let nic není. Kašli na to. - Jak "kašli na to"?
Radši pojďte něco vymyslet.
- Měli bychom se uklidnit. - Ticho! Něco slyším.
A co?
Tikot. Slyším tikání.
- Jenom klid. Jak se jmenuješ? - Amanda.
- Kde to jsem? - Nevím.
Nikdo z nás to neví. Všichni jsme se probrali tady.
Ne!
- To bude dobrý. - Ne!
- Do prdele! - Co je?
Co hledáš?
Co to je?
Všechno, co potřebujete vědět, je tady.
Vítám vás.
Nejspíš si teď říkáte, kde že to jste.
Ujišťuji vás, že místo nehraje roli.
Podstatné je to, co vám nabízejí zdi.
Spásu. Pokud si ji zasloužíte.
Za tři hodiny se otevřou dveře.
Vám však zbývají jen dvě hodiny života.
Vdechujete smrtelný nervový plyn.
Vdechujete ho od chvíle, co jste tady.
Ti z vás, kteří slyšeli o útocích v tokijském metru,
vědí, že má na lidské tělo zničující účinky.
Jediný způsob jak se odsud dostat je najít protilátku.
Pár dávek tu je poschováváno.
Jedna je v sejfu před vámi. Kombinaci k němu má každý z vás.
Soustřeďte se na svou hlavu. Ta čísla máte někde vzadu.
Klíč k jejich pořadí najdete za duhou.
Až zjistíte, co máte společného, pochopíte, proč jste tady.
"X" označuje klíčové místo. Hledejte pozorně. Hra začíná.
- Kdo je to? - Jaký plyn? - Jak jsi věděla, kde to hledat?
To jsou kecy.
"Nezkoušejte odemknout dveře tímto klíčem."
Seru na to.
- Jo, to je nápad. - To není dobrý nápad.
- Chcete tu jen tak sedět? - Píše, abys to nezkoušel.
Na to ti seru. Je to blbej fór. A já ho teď ukončím.
Teď to pěkně vyklop. Co to je?
- Je to hra. - Hovno hra. Ustřelilo mu to hlavu.
- Zkouší nás. - Kdo? - Skládačkový vrah.
- Kdo to sakra je? - Nekoukáš snad na zprávy?
- Ne. Kdo to je? - Sériový vrah.
Ne. Jenom nás zkouší. Chce, abychom to přežili.
Musíme hrát podle jeho pravidel.
Zeptám se tě znova: Jak to všechno víš?
Protože já už jednou hrála.
Povolej sem techniky. Ať zjistí, odkud ten signál jde.
- Co po mně chceš? - Trochu vašeho času, detektive.
- Já čas nemám. - Ptal jste se, co chci.
Věřte mi, váš syn je ve velkém průšvihu.
A když vám trochu času dám?
Chci s vámi mluvit. Ať všichni odejdou, to jsou mé podmínky.
- Z místa činu nikdo neodejde. - Nemusejí opustit budovu.
Jen tohle místo, dokud si my dva nepromluvíme.
Když na to přistoupíte, uvidíte zase svého syna.
Jestli ho už nikdy neuvidím, přísahám, že ti urvu palici.
Nechci se vám vysmívat, ale mám rakovinu.
Těžko mi způsobíte větší bolest, než je ta, kterou trpím.
Pošlete je sem.
Technici jsou na cestě. Za dvě hodiny signál vysledují.
- Chce se mnou mluvit o samotě. - Tak běž. - Nasrat.
- Pět minut a staré dobré metody. - Standardní způsoby nezaberou.
- Nepodceňuj osvědčené metody. - Já na tom dělám.
Dávám dohromady části skládačky.
Možná proto nemáš vlastní rodinu a nechápeš, co teď prožívá.
- Poslyš... - Nechci s ním mluvit.
Už jednou jsi syna ztratil, když ses zapletl se mnou.
- Nesmíš o něj přijít znovu. - Kecy.
- Co uděláme? - Zabav ho. Získej čas.
Zvládneme to. Dostaneme ho.
... najít protilátku. Pár dávek tu je poschováváno.
Jedna je v sejfu před vámi. Kombinaci k němu má každý z vás.
Soustřeďte se na svou hlavu. Ta čísla máte někde vzadu.
Klíč k jejich pořadí...
Sakra.
- Počkej, kam jdeš? - Najdu protilátku a vypadnu odsud.
Protilátku? Ty v tom jedeš? Ukecal jsi strážce komnaty?
Žádná protilátka tu není. Vidíš? Dveře jsou zavřený.
Slyšíš? Dřevo. Sádra. Není to pevnost, jen blbej barák.
Měli bychom zkusit vymyslet plán hry.
Tak ty chceš plán, jo? Já chci pryč odsud.
Koukejte.
- Jsi v pohodě? - Jo.
VÝCHOD
- Já bych to nedělal. - Nevíš, co za těma dveřma je.
Do prdele!
Jděte všichni pryč.
Tak jo. Promluvme si.
Posaďte se, Ericu.
Zahrajeme si takovou hru.
Pravidla jsou jednoduchá: Musíte tu sedět a mluvit se mnou.
Poslouchat.
Když to vydržíte dost dlouho, bude váš syn v bezpečí.
Ještě jsme se nepředstavili. Jmenuji se John.
- Skládačkový vrah se vám nelíbí? - Ne.
Tu přezdívku vymyslela policie a tisk.
Já se tak nikdy neoznačoval.
Kus skládačky, vyříznutý z mých subjektů, měl být symbol toho,
že jim něco chybělo zásadní článek lidské skládačky.
- Instinkt přežít. - To je moc zajímavé, Johne.
Ale chtěl bych mluvit...
Já s vámi mluvím. Jenže vy neposloucháte.
- Nezapomínejte na pravidla. - Já poslouchám.
Ale slyším jen kraviny, kterýma mě denně krmí debilové jako ty.
To je zajímavý přístup.
Neměl byste mě přesvědčit, že jsem váš přítel?
Ukolébat mě falešným pocitem bezpečí, abych se vám svěřil?
Je těžké držet se pokynů, když máš mýho syna.
Pokyny? Co chcete, abych udělal?
Co byste udělal před pěti lety? Držel byste se pokynů?
- Nebo mi rozbil čelist baterkou? - Zdá se, že toho o mně víš dost.
Vím, že vás považovali za nebojácného policistu.
Cítíte se bezpečněji teď, když jen sedíte za stolem?
- Právě teď se cítím všelijak. - Ale jste naživu.
A o to jde.
Buďte tak laskav...
Doneste mi sklenici vody. Byl bych vám moc vděčný.
Kurva!
Shodneme se na tom, že násilím se ty dveře neotevřou?
- Další nápady? - Že to říkáš zrovna ty.
Ty umíš otevřít leda to, co máš mezi nohama.
- Drž hubu, jo? - Ne, ty drž hubu!
- Drž hubu, sráči. - Ty drž hubu, krávo.
Nikdo se s nikým nebude hádat. Dohodnuto?
- Našla jsi něco? - Ne, nic.
- To na tvé ruce je z Jolietu? - Jo. Proč?
- Taky jsem tam seděl. - To se máš čím chlubit.
- A co tvý nápravný zařízení? - Co tím chceš říct?
Tohle ses asi na základce nenaučila.
Takže tři z nás seděli. Soustřeďte se na tu kazetu.
Bylo tam, že toho máme společného víc, než si myslíme.
- Tři z nás seděli... - Tady jsou nějaké dveře.
Potřebuju baterku.
Tamhle.
Co to sakra...
- Sakra, chlape. - Promiň.
Co je sakra OBI?
Obi. Tak se jmenuju.
Ahoj, Obi. Zahrajeme si takovou hru.
Roky jsi spaloval všechny kolem sebe lží, podvodem a přetvářkou.
Teď budeš moci odčinit hry, které jsi hrával s druhými.
Tím, že si zahraješ tu mou.
V zařízení před tebou jsou dávky protilátky na jed,
který ti koluje v žilách.
Jedna je odměnou za to, žes mi pomohl unést ostatní.
Druhou můžeš někomu věnovat. Ale bude tě to něco stát.
Pamatuj, Obi, až budeš v pekle, pomůže ti už jenom ďábel.
Co chtěl říct tím "unést ostatní"i"?
- Jak to mám vědět? - To on nás sem dostal.
V tom autě...
Já věděla, že ho znám.
Jsi poslední, koho jsem viděla, než jsem se probrala tady.
- Tys tohle udělal. - Byl to on?
- Víš to jistě? - Vím.
- Neměl jsem na vybranou. - Já ti dám na vybranou.
- Do pěti vteřin nás dostaneš ven. - Neznám cestu ven.
Blbost! Dostals nás sem, dostaneš nás i ven.
- To nemůžu. - Tak je po tobě. - Po tobě taky.
Ne, počkat! Poslouchejte.
V té peci jsou dvě dávky protilátky. Marníme čas.
Marníme čas? Děláš si srandu? Unesl mě o půlnoci.
Nevíme, co v těch stříkačkách je.
Vrazíš si to do ruky, abys na to přišla?
Jo.
- Jsou tam dvě, kdo je dostane? - To rozhodneme potom.
Teď vlezeš dovnitř, nebo tě na místě zabiju.
Jestli mi chceš hrozit nožem, měl bys mě trochu říznout.
Vlezu pro ty stříkačky, ale jedna bude moje.
- Jedna pro mě. - Pospěš si!
A o tuhle se třeba poperte.
Díky, Obi.
Do prdele! Dvířka!
Otevřte ty dvířka!
Zabouchly se!
Otevřete!
Otevřte ty dvířka, nebo uhořím!
Rychle, dostaňte ho ven.
- Ty dveře! - Stříkačky!
Nejde to otevřít.
- Dostaňte ho ven. - On hoří!
OTOČ
Použij kabát!
- Dělejte, nebo uhoří. - Už dost...
Musí to jít nějak otevřít.
Dost...
- Tudy by to šlo. - Má tu protilátku.
Musíme vyrazit sklo.
Vydrž, dostaneme tě ven.
Přestaňte, nechte toho.
Uhněte!
Nechal tam ty injekce, kurva. Já chci ty stříkačky, slyšíš?!
- Uklidni se. - Do prdele.
Roztavily se.
Je po nich.
Měl na vybranou.
O dalšího míň. Kolik času ještě ztratíme?
- Neztrácíme čas. - Mně to tak připadá.
Vidíte, Darwinova evoluční teorie,
že nejsilnější přežijí, se na nás už nevztahuje.
Lidské pokolení už ztratilo vůli přežít.
O co ti sakra jde?
Je těžké zachovat klid, když na monitoru vidíte svého syna.
Nemůžu ti dát, co chceš, když nevím, co to je.
Řekl jsem vám to. Vzpomeňte si na pravidla.
Říkal jste, že si chcete promluvit.
Pak, že si chcete zahrát hru. Mluvíte, ale nic neřeknete.
- Co je lék na rakovinu? - Co? - Lék na rakovinu. Co je to?
Rozhodně ne zabíjení a mučení lidí pro zvrácené potěšení.
Nikoho jsem nezabil. Rozhodnutí je na nich.
Dát někomu zbraň k hlavě a donutit ho zmáčknout spoušť je vražda.
Odkdy vám vadí násilí?
Proč tolik chcete dostat zpátky syna?
- Protože je to můj syn. - Co jste mu naposled řekl?
Tak si běž!
Jen to, že vašemu synovi hrozí smrt, vás nutí jednat.
Čím to, že jsme ochotní jednat, jen když je v sázce život?
Vždy jsem měl svého syna rád. To se nezměnilo.
Ne, teď je to jiné.
Vědomí smrti změní všechno.
Kdybych vám řekl přesné datum té vaší,
zcela by to otřáslo vaším světem. Já to znám.
Představte si, že vám někdo řekne...
- John Kramer. - ...že umíráte.
Cítíte tu tíhu?
To, že vám ubíhá čas?
Ve zlomku vteřiny je váš svět v troskách. Všechno vnímáte jinak.
Všechno si vychutnáváte: Sklenici vody, procházku v parku.
Hodiny tikají.
Většina má to štěstí, že neví, kdy začnou odbíjet.
Ironí je, že to jim brání opravdu žít.
Vypijí sklenici vody, ale nikdy si ji nevychutnají.
Pořád se to dá napravit, Johne.
- Jo, ale můžeme napravit vás? - Mě?
Mě ne, já mám rakovinu.
Rakovina je jen omluvou pro to, co provádíte.
Ne, mé dílo neodstartovala rakovina,
ale chvíli e, kdy jsem se rozhodl se vším skoncovat.
To tomu dalo smysl.
Doslova jsem se dohnal k sebevraždě, ale nezdařila se.
Mé tělo se neubránilo rakovinným buňkám,
ale vydrželo pád ze srázu.
K svému překvapení jsem žil.
Rozhodl jsem se věnovat zbývající čas
zkoumání lidské povahy.
- Chápete, Ericu? - Teď můžete udělat něco správného.
Řekněte mi, kde je můj syn. Pomůžu vám.
Pořád nechápete, že pomoc nepotřebuju.
Ti, kdo si neváží života, nejsou života hodni.
- Můj syn si života váží. - Ale vážíte si vy svého?
- A vážíte si toho jeho? - Co to furt meleš?!
Nezapomínejte na pravidla, jestli chcete syna najít.
Kde jste?
Ne, nemáme 15 minut. Musíme vědět, odkud ten signál jde.
Měli bychom jít dál.
Slyšíš mě?
Už podruhý jsem v takový díře.
- Dokážeš vstát? - Jo, ale nechce se mi.
Zbývá toho tolik udělat. Promluvit s tolika lidmi.
Takhle to nemůže skončit.
Neskončí.
- Amando, tys to přežila. - Co?
Říkala jsi, žes tu hru už jednou hrála a přežila.
- Jo. - Takže my můžeme taky přežít.
Jo.
- Proč si tě vybral? - Protože jsem byla feťačka.
Ale zvláštní je, že jsem jeho zkoušku zvládla.
Když jsi to zvládla, proč jsi tu znova?
Nebyla jsem na sebe moc hodná.
Jak dlouho jsi...?
Začala jsem v lochu.
- Za co tě zavřeli? - Za držení drog.
Říkala jsi...
To se zeptej policajta, co mě zatýkal.
- Tebe ještě nikdy nezatkli, viď? - Ne.
Ale párkrát jsem v průseru byl. Vím, jaký to je. Můj táta...
Je dost umíněnej.
Určitě mě hledá půlka města,
aby mi mohl dát co proto kvůli tomu, že jsem mu utekl.
Možná že jo.
Objevili jsme dveře. Pojďte.
Pojď, musíme jít.
Nemají zámek, ale nejdou otevřít.
- Jde to? - Jsou zkřížené.
Uhni, zkusím to.
- Můžeš se uklidnit? - Běž stranou, jo?
- Jestli jsou zkřížené, je to past. - Dámo, celej barák je past.
Někdo nechce, abychom tam vešli.
- Co teď? - Hned přijdu.
Ať je úkol jakýkoliv, máme na něj tři minuty.
Ahoj, Xaviere. Zahrajeme si takovou hru.
Bude podobná té, kterou jsi hrál jako dealer.
Spočívá v tom, že za určitou cenu nabízíš naději v zoufalství.
Shodneme se na tom, že tvá situace je zoufalá.
Takže ti nabízím naději za následující cenu:
Potopíš se do špinavé jámy, do jaké jsi házel své zákazníky.
Vstupem do místnosti se spustil časový spínač.
Až odpočet skončí, dveře se nadobro zamknou.
Když najdeš klíč včas, dveře odemkneš a získáš protilátku.
Dám ti jednu nápovědu, kde ten klíč je.
Bude to jako hledat jehlu v kupce sena.
Hra začíná.
Běžte tam někdo. Tak sakra běžte tam někdo.
Ne! Ne! Ne...
Co to děláš?
Dělej!
- Nemáme čas! - Do prdele.
- Co blbneš, sakra? - Co to vyvádíš?
- Přeskočilo ti? - Hoď sebou.
Dělej!
Nemáme čas.
Tak hledej!
- Dělej! - Jdi do prdele!
Někdo jí musí pomoct.
Sakra, lidi!
Ne! Ne! Ne!
Ne! Ne!
- Ty krávo blbá. - To by stačilo. - Nestačilo.
Nechte těch kravin!
Slyšeli jste tu kazetu.
Zná nás, zná naše jména.
Něco nám tu uniká.
Vězení.
Říkal, že vy tři jste seděli. Já jsem čtvrtá.
- Za co? - Není to jedno?
Ještě někdo se přizná?
- Co ty? Máš to napsaný na čele. - Ne, nikdy.
- Dobře. Shrneme si to. - Dost řečí.
Máte společný jenom to, že mě zdržujete.
Já mizím.
- Kdy dorazí ti technici? - Každou chvíli i.
Už to nebudu poslouchat. Škoda každý vteřiny.
Znám ho. Hraje s námi hru. Eric se tam musí vrátit.
Podívej se na hodiny.
Musíme to vyřešit jinak, nebo tam jeho syn zůstane.
Jeho dílo.
Jestli ho chceš dostat, musíš na to takhle.
On si to vychutnává. Chce být slyšen a studován.
Musíš ohrozit jeho dílo.
Jak mě chcete nechat odsoudit bez důkazů, Ericu?
- Usvědčím tě i bez toho. - Jen do toho, zničte to.
- To udělám. - Všechno to zničte.
- Ale syna vám to nezachrání. - Zabiješ ho, a já zabiju tebe.
Nač čekat? Dejte se do toho. Oba víme, co jste za člověka.
Zastřelíte neozbrojeného podezřelého,
nastrčíte důkazy, abyste někoho usvědčil.
Opustila vás žena a vlastní syn vás nenávidí.
Drž hubu!
Prověřte všechno, co jde na satelit.
Technický tým se dostavil. Právě včas.
Doufej, že určí zdroj toho signálu.
- Něco jsem vám neřekl... - Už to nemíním poslouchat.
Radši vám to ukážu. Bohužel to nezvládnu sám.
Poproste kolegy, co nás poslouchají, aby mi to přinesli.
Hnědý stůl, druhá zásuvka.
Vy si ty lidi možná nepamatujete, ale oni vás určitě ano.
Zatýkal jste je. A nastrčil důkazy, abyste je usvědčil.
Dal jste je zavřít.
Váš syn hraje hru s lidmi, kteří vás nemají moc v lásce.
Byla by to smůla, kdyby přišli na to, s kým mají tu čest.
Kombinaci k sejfu máte všichni.
Soustřeďte se na svou hlavu. Ta čísla máte někde vzadu.
Klíč k jejich pořadí najdete za duhou.
Ten hajzl!
- Co to děláš? - Ještě nevím.
- Ostatní z tebe mají strach. - Bezva.
My dva si můžeme jít po krku jako v lochu,
nebo spolupracovat a přijít na to, kdo za tím je.
Vy si dělejte, co chcete. Já už našel, co jsem hledal.
Jsi stejný jako já.
I když jsi v průseru, musíš hledat nepřátele.
Hele, já mám nepřátele. Jsou někde venku.
Jdou po mně a když mě nenajdou, půjdou po mých nejbližších.
Po mý rodině.
Jasný?
Ne.
Nic není jasný.
Jsem v tom sám. A tak to zůstane. Teď se otoč.
- Proč? - Otoč se.
- Do hajzlu. - Nemůžeme tu zůstat.
- Pomoc... - Jsme tu přes dvě hodiny.
Jestli je pravda, co říkal, za hodinu se ty dveře otevřou.
- Tak dlouho nevydržíme. - Fakt pozitivní přístup.
- Ví, o čem mluví. - Fakt jo?
- "X" označuje to místo. - Co?
"X" označuje to místo. To je odpověď.
Co to má znamenat?
- To je tvůj táta? - Proč? Ty ho znáš?
Jo, to on mě sebral. Ušil to na mě.
Řekni, že to není tvůj táta.
Nikomu z vás se nedá věřit.
Každý sám za sebe.
Teď víme, co máme společného.
Amando, já to netušil.
Mladej! Amando! Kde jste?
Nenechávej mě tu.
Musíme jít.
Mladej!
Amando!
Vím, jak se dostat ven.
Osm.
OTEC A SYN
Mladej...
Teď... už... neutečeš.
Ericu! Ne!
Po tvém jsme to už zkusili.
Tak kde je, ty zmrde?
Ericu.
Sakra.
Už brzy bude váš syn chcát krev.
Tohle je ten Eric Mathews, který dostává medaile.
Pomoc!
Pomozte mi!
Proboha... Jonas.
Pomozte mi!
- Prosím... - To je dobrý.
Pomoz mi!
Ty hajzle!
Amando...
Už tě nikdo neposlouchá, sráči.
Otevři hubu! Dělej!
Tak co mi povíš teď?
Zopakuj to.
Konec hry.
Zavedu vás k tomu domu.
Okamžitě mě tam zavedeš.
Jenom vás.
Nikoho jiného.
Dobře. Já a ty. Jak se odsud dostaneme?
Na zdi je tlačítko. Pospěšte si!
Nezbývá moc času.
Do hajzlu! Zajistěte to skladiště!
- Pohyb, pohyb! - Kruci.
- Máme tu lokaci. - Tady Kerry. Oba jsou pryč.
Jestli nenajdu syna, přísahám bohu...
Kerry, jsou pryč. Jsou pryč, do prdele.
Jo! Kerry, máme lokaci. Zaměřili jsme ten barák.
- Riggu, máme to. - Kde?
- North Hyde Crescent 237. - Rozumím.
Kam teď?
Pořád rovně.
No tak... kde jsi?
Zahněte doprava.
Otevřete ty zkurvený dveře!
Nemáte kam jít.
Chci jenom čísla, co máte vzadu na krku.
- Nemáte kam jít. - Dlouho to neudržím.
Pusťte mě dovnitř!
- Otevřete! - Co budeme dělat?
Teď doleva.
Poslední dům nalevo.
Dělejte!
Otevřete!
Co je to?
- Dveře. Jsou tu dveře. - Nemáte kam jít!
Pomoz mi to odsunout.
- No tak, Amando! - Sakra, je to zavřený.
Pusť mě dovnitř!
- Klíč! Našli jsme ho u diktafonu. - Kde je?
- Do prdele. - Měl ho Jonas.
Najdi ho, honem!
Pusťte mě tam!
Ericu, uvnitř budete potřebovat tenhle klíč.
Ne!
Kde to sakra jsme?
Utíkej!
Danieli?
Danieli.
Danieli, musíme jít!
Pohyb...
- Jsme uvnitř. - Danieli!
Kerry, jsme uvnitř. Opakuji...
Nevidím vás, seržante. Opakuji...
- Opakuji, nevidím vás. - Kde kruci je? - Udejte pozici.
Slyšíte?
Dobrý den, pane Hindle... Jděte za svým srdcem.
- Proč jsem se tam nepodíval hned? - Co to kruci je?
Jmenuju se "totálně v prdeli". Jak ty?
Teď jdu zabít vašeho muže.
Nechce, abychom si přeřezali řetězy.
Co to děláš?! Ne!
- Chce, abychom si uřízli nohy. - Ne! Panebože!
Danieli!
Je mrtvý.
To je jedno. Chci to číslo, co má zezadu na krku.
A to tvý taky.
Neznáš to svoje. Jak ho beze mě zjistíš?
Danieli!
Pořád vás nevidím, seržante. Riggu, slyšíte mě?
- Levá strana čistá. - Pravá strana čistá.
Všechno čistý.
Nevidím vás, seržante. Opakuji, nevidím vás.
Je to záznam.
Jsme ve špatným baráku! Byla to past.
- Ihned stáhněte tým! - Jdeme.
Danieli?
Danieli!
Ahoj, Ericu. Ty si na mě nevzpomínáš,
ale jednou jsi mi změnil život, poslal jsi mě do vězení.
Nikdy jsem nejela v drogách, jak jsi mě falešně obvinil.
Netušíš, o co všechno přijdeš, když jsi zavřený.
Když mi někdo změnil život podruhé, vinna jsem byla.
- Ahoj, Amando. - Ale tehdy mi byl život vrácen.
- Říkala jsi, že jsi to přežila. - Jo.
Našla jsem si otce. Svého vůdce. Učitele.
Musíš poznat smrt, aby ses mohla znovu narodit.
- Pomohl mi. - Co je lékem na rakovinu?
Ti, kteří si neváží života, nejsou života hodni.
Lék na smrt jako takovou? Odpověď zní: Nesmrtelnost.
Danieli!
Tím, že zanecháš odkaz, prožiješ život,
na který se nezapomene, a staneš se nesmrtelným.
Zjišťujeme, že karta se obrátila.
- Chce tebe! - O co ti jde? - Řekl jsem vám to.
- Chce, abychom to přežili. - Zahrajeme si takovou hru.
- Musíte hrát podle pravidel. - Pravidla jsou jednoduchá.
- Musíte se mnou mluvit. - Co?
Když to vydržíte dost dlouho, bude váš syn v bezpečí.
- Co to ksakru je? - Přece váš syn Daniel.
Můj táta je dost umíněnej.
Nejsi hoden života, který ti byl dán.
Smrt, která hrozí vašemu synovi, vás nutí odpustit mu jeho hříchy.
Čím to, že jsme ochotní jednat, jen když je v sázce život?
- Danieli! - Nezapomínejte na pravidla.
- Zavři kurva hubu! - Hraje s námi hru.
- Mluvíte, ale nic neřeknete. - Oba víme, co jste zač.
Už brzy bude váš syn chcát krev.
- Zavedu vás k tomu domu. - Danieli?
Něco jsem vám neřekl.
Já budu pokračovat v jeho díle, až John zemře.
Danieli!
Jen do toho, zničte to.
A ty... Jsi můj první zkušební subjekt.
Teď jsi zavřený ty. Bezmocný a opuštěný.
- Ty děvko! - Konec hry.
Já tě zabiju!
Ty děvko! Děvko zkurvená!
Zabiju tě!
Ne!
Režie
Scénář
Produkce
Hráli
Koprodukce
Výroba
Kamera
Výprava
Střih
Hudba
Kostýmy
Obsazení
České titulky Petr Finkous
PO.ET.A 2006