Var ska jag börja?
Tja, det jag egentligen vill säga -
- är att jag är den jag är på grund av var jag kommer ifrån.
Eternia, en värld av oändlig skönhet.
Saker som bara existerar i legender och godnattsagor…
På Eternia finns allt sånt på riktigt.
Gripar, drakar, talande tigrar…
Förtrollade skogar, brinnande öknar, svävande öar… Där finns allt.
Jag lovar att jag inte är påtänd.
Och sen har vi Grayskulls slott.
Min far sa en gång att Eternia är kosmos bultande hjärta.
Och Grayskull är det hjärtats hjärta.
Så jag antar att hjärtats hjärtas hjärta -
- är Grayskulls styrka.
Det sägs att den kan göra en man lika mäktig som en gud.
För att beskydda den inneslöts denna kraft i ett kärl.
Ett uråldrigt svärd som kallades Styrkans svärd.
Jo, jag vet. Men det var namnet de valde.
När Eternia behövde det som mest skulle enligt legenden -
- en hjälte träda fram och svinga svärdet.
Och ni vet…
…använda det…
…på ett ashäftigt sätt.
Under tiden förvarades det inlåst på slottet under Sorceress vakande öga.
Hon var vis och uråldrig -
- och ärligt talat lite läskig. Men hon är schyst.
I hundratals år har Grayskull stått under mina förfäders beskydd.
Jag härstammar nämligen från en rätt imponerande släkt av stora hjältar.
Ädla, starka och orädda.
Men mamma, jag vill inte slåss.
Alla är större och starkare än jag. Och jag har dålig koordination.
- Dumheter, vem har sagt det? - Cringer.
Det stämmer. Han är minst och vekast.
Det är ett mirakel att han inte har brutit några ben eller dött.
Så vad borde prinsen göra istället för vapenträning?
Inte vet jag, slappa och leka med Cringer.
- Gå, du. Ge mig bara ett garnnystan. - Tack för hjälpen…
- Måste jag? - Vapenträning. Nu.
Lystring, Eternos framtida elit!
Det reses inga statyer över förlorare -
- och inga gator döps efter ynkryggar.
Och det hålls inga parader för att man "har gjort sitt bästa".
Den här platsen, det där palatset och hela era liv -
- existerar bara tack vare män och kvinnor som har vunnit sina strider.
Och som er konungs Man-At-Arms kan ni lita på att jag har vunnit många.
Det är därför vi är här. Jag räddade era mammors och pappors arslen.
Jag räddade era grannars och deras mammors och pappors arslen.
Det blir många arslen. Poängen är att jag kämpade för er.
Nu ska ni kämpa för mig, med snabba reflexer -
- pricksäkert sikte och ståtliga muskler.
Och den här. Vet nån vad det är?
Det är en käpp.
Tack för den självklarheten.
Nån annan?
- Teela? - Era armar.
Duktig flicka.
Det här är era armar. De är en förlängning av er.
Para ihop er och hämta vapen. Jag vill se stora, fina blåmärken.
Jag vill se blodiga näsor och utslagna tänder.
Kom igen, förankra kroppsvikten.
Hej, Dian. Vill du…
- Adam. - Titta upp!
Se honom i ögonen när du slår honom på käften.
- Parera, nästa slag blir hårdare. - Kan vi diskutera det här?
Hördu, Adam.
- Gör bara så gott du kan. - Javisst.
Teela.
- Vad är du för sorts kompis? - En som spöar dig.
Duncan.
Hur sköter sig våra noviser?
- De är duktiga och flitiga, ers majestät. - Allesammans?
Sluta dansa!
- Lägg av. - Slå mig!
- Han skämmer ut sig. - Jag ska göra en man av honom.
Jo, men vilken sorts man?
Slå mig bara!
- Han avväpnade henne åtminstone. - Det är inte så det fungerar, gamle vän.
- Jag vann, jag vann! - Du är så fånig, Adam.
Min son.
Möt mig. Med det här.
Plocka upp det.
Låt se.
Försvara dig.
Pappa!
Den här världen är ingen plats för de svaga.
Ja, pappa.
Säg det.
Den här världen är ingen plats för de svaga.
Adam, upp med dig.
När du faller…
…res dig och stå rakryggad.
Är det förstått?
Se stark ut. När han vänder sig om kommer han att se dig.
Visa honom att du kan ta en smäll.
När han vänder sig om kommer han inte att se en rädd liten pojke, utan en man.
- Vad kommer han att se? - En man.
Titta nu, så snart han vänder sig om…
Ta inte åt dig, pojk.
Föreställningen är slut. Fortsätt träna.
Adam.
- Vad gör du här? - Jag följde efter dig.
- Jag gick hit för att få vara ifred. - Var inte en sån skvink.
Jag tyckte inte att du var svag idag på träningen.
Pappa tyckte det.
Är det där…
…Sorceress?
Vad tittar hon på?
Kung Randor, vi har blivit anfallna!
Jag har situationen under kontroll. Kungsvakten är utbildad för det här.
Jag lovar att varken ni eller er familj ska komma till skada.
Jag för er till Grayskull. - Vakter!
Det är ingen fara. Håll dig nära mig.
- Teela, kom! - Pappa…
- Jag är rädd. - Vem har lärt dig det ordet?
Inte var det jag. Det kommer att ordna sig, vännen.
Så länge jag är här har du inget att frukta.
Kom nu.
Skynda på!
- De är för många. - En stor armé innebär bara en sak.
Fler måltavlor.
Skynda på!
Följ mig!
Hitåt.
Stanna där.
Veka små palatsgossar…
Ers majestät, fortsätt och stanna inte. Jag tar hand om det här.
Muckar du gräl?
Hit men inte längre.
Hur vågar ni angripa min stad?
- Vet du inte vem jag är? - Berätta, du.
Jag är Duncan, kungsvaktens befälhavare!
Jag är kungens Man-At-Arms, för fan.
Och idag…
…misslyckades du.
Pappa?
Kom igen, res dig upp.
- Snälla! - Teela…
Jag misslyckades.
Kom.
Håll i dig!
Randors välde tar slut denna natt.
Din övertro på din styrka gjorde att du slutade frukta det som lurade i skuggorna.
Det var jag.
Jag lurade där.
I universums djupaste och mörkaste hörn låg jag på lur.
Men nu stiger jag ut i ljuset…
…så att du får skåda din baneman.
Gå, och se er inte om.
Adam…
Oroa dig inte, min son. Jag ska beskydda dig.
Var stark, min son. Jag håller dem stången. Gå nu.
Pappa!
- Vad tänker du göra med mig, ditt odjur? - Jag tänker bara hugga av ditt huvud.
Vad mitt öde än blir så kommer Eternos aldrig att bli ditt.
Ditt palats består bara av sten och glas. Din krona är bara en maskeradkostym.
Jag vill åt kraften som finns bortom det.
Evil-Lyn?
Evil-Lyn!
Väl talat, lord Skeletor. Ren poesi.
För bort honom. Hans dagar är räknade.
När den nya dagen gryr ska Eternia få bevittna mitt maktövertagande.
- Det var allt. - Naturligtvis.
När jag höjer näven så är jag klar! Det är crescendot!
Vi ska lägga det på minnet.
De kommer!
- Grayskull kommer att falla. - Nej, det kommer att bestå.
Hämta svärdet, mitt barn.
Ja, nu. Skynda på.
Du måste föra svärdet till en säker plats, någonstans långt härifrån.
Det finns en plats där de aldrig kan hitta honom. Mitt hem.
Adam, var rädd om dig…
…och glöm aldrig varifrån du kommer.
Det där svärdet tillhör mig.
- Var en duktig pojke och ge hit det. - Du skulle bara våga ta ett steg till!
Mamma!
Nog vågar jag, kära du.
Förlora inte svärdet. Endast det kan föra dig hem igen.
Du är Eternias enda hopp. Gå nu!
Gå!
Nej!
Och det var så jag hamnade i…
…Oklahoma City.
Du då, Julie. Är din familj härifrån?
Ursäkta, sa du "Skeletor"?
- Ja, det gjorde jag. - Okej.
Jag måste ta den här.
- Den ringde inte. - Nej, jag måste ta den och gå.
Julie, förlåt.
Jag vet att det låter galet. Var det svärdgrejen?
Svärdet är egentligen bara ett kärl som innesluter kraften.
Det skulle kunna vara det här glaset.
Nu innesluter ditt glas Grayskulls styrka.
Men det var inte ditt glas, utan mitt svärd. Och jag förlorade det den natten.
Jag är inte stolt över det, men jag tappade bort det, och…
Jag ska hitta det. Och när jag gör det kommer det att visa mig vägen hem.
Gör du slut med mig?
Nej! De hör ju ihop.
Snälla, gör inte så här. Du menar det inte.
Tjena. Läget, kompis?
- Är du redan hemma? - Jag vill inte prata om det.
Men vad fan…
Berättade du alltihop? Om Sorceress, den pratande gröna tigern -
- och kungens besvikelse över din brist på manlighet?
Ja, jag borde nog ha utelämnat den biten.
Att säga att du är från en annan planet -
- men sitter fast här tills du hittar ditt magiska svärd…
Det får dig att låta lite…
…väldigt galen.
- Teckningarna av rippade snubbar… - De är rippade på riktigt!
Hon frågade ju varifrån jag kom. Vad skulle jag säga?
Att dina föräldrar dog på nåt hemskt sätt. Vilket jag beklagar.
Och att du förnekar det med hjälp av den här fantasin.
- Är inte det vad din psykolog säger? - Ska jag bara glömma vem jag är?
Och syftet med hela mitt liv?
Ditt syfte kanske är att inte vara så konstig. Hur du tänkt på det?
Kan du inte bara gå till jobbet, betala hyran, leva för helgerna -
- och räkna dagarna till nästa semester?
Precis som alla andra.
Uppgiften var att rita din historiska favoritperson!
Ram Man är historisk.
Nix.
Idag blir en bra dag.
Jag hör dig, känslomässigt.
Jag känner dig, i samförstånd.
Jag ser dig, som den du verkligen är.
Ni kan påminna er om det med vårt favoritmantra.
Vi reser oss och säger det tillsammans. Res er, allihop.
"Jag har makten att vara den bästa versionen av mig själv."
Det må vara hans sanning, men det är inte min.
Vi behöver nog enas om vems sanning vi pratar om.
HAR NI SETT DET HÄR SVÄRDET?
Det känns som att det blir mycket sanningssägande.
Det vore kanske mer konstruktivt med lite sanningslyssnande.
Va?
- Du står i vägen. - Va?
- Du står i vägen för mig. - Oj, förlåt.
Har du nåt tips till en nybörjare? Typ, några visdomsord?
Visst, grabben. Stå inte i vägen för dig själv.
Utsidan är bara en fasad. Men om du tror på dig själv…
…kan du uppnå vad som helst.
Schyst.
Jäkligt schyst.
- Skulle du kunna dra det där igen? - Nej, det är allt du får.
Lycklig resa, grabben.
HAR NI SETT DET HÄR SVÄRDET?
Hejsan. Har du tid med ett kort samtal på mitt kontor?
Jag höll faktiskt på med superviktiga personalgrejer.
Jag ser det. Men det var mer en order än en fråga.
- Jaha, okej. - Tonfallet kan vara lite förvirrande.
"Var det en fråga?" Det var det inte. Vi ses om tio minuter.
Okej, Suzie.
Adam, funderar du nånsin på din framtid här på företaget?
- Borde jag det? - Okej…
Låt mig prova en annan vinkel.
Du är bra på ditt jobb. Du är vänlig, ärlig och omtänksam.
Folk lyssnar på dig. Folk gillar dig.
Men du verkar lite frånvarande. Jag vill aldrig sabba det roliga för nån -
- och om din grej är nördiga prylar och svärd, så är det toppen.
Men jag skulle inte sköta mitt jobb om jag inte gav dig en avhyvling.
- "Avhyvling"? - En uppläxning.
Jag är ju den stränga chefen, inte en rolig kompis.
Men mega-allvarligt talat, din hobby påverkar ditt arbete negativt.
Jag har hittat ditt svärd.
Kan vi ignorera den där en stund?
Din besatthet av svärd funkar inte riktigt på personalavdelningen.
Faktum är att jag måste ge dig sparken om du inte skärper dig.
- Det här är alltså typ ett ultimatum? - Ja, precis. Du fattar.
Konflikter är inte min starka sida.
Du får kicken om du inte slutar leta vapen på arbetstid.
Du skrämmer upp folk. Särskilt Darryl.
Jag hatar Darryl.
Hör här…
Du förstår inte. Jag är ingenting utan det där svärdet.
Sanningens ögonblick.
Tänker du leva här i verkligheten, eller slösa bort ditt liv på dagdrömmeri -
- utan några mål och utan att kunna låta bli mobilen? Jag ser din hand.
- Om jag bara får se vad det står… - Snälla, låt bli.
Okej.
Du får det för 300 dollar
Adam?
- Adam? - Jag måste dra.
Du kan inte bara… Om du går är det ajöss med jobbet!
I samförstånd!
- Jag tror att jag är framme. - Vi ses därinne.
- Hur ska jag veta… - Det märker du.
Det är du, va?
Det skulle jag tro.
- Grymt. - Ja.
- Har du mitt svärd? - Nej, det tror jag inte.
- Inget svärd? - Nej.
Herregud…
- I så fall är det inte du. - Förlåt.
- Har du mitt svärd? - Va?
Glöm det.
Har du mitt svärd?
Det är jag!
Vad sysslar du med? Frågar du varenda en om de har ett svärd?
- De ser ut att kunna ha det. - Jag har en trollstav hemma.
Försvinn.
- Mer kan jag inte göra. - Va?
Vad ska jag göra med det?
Det är ditt problem. Jag var aldrig här.
Situationen är under kontroll!
- Så där får du inte göra. - Ingen fara, det är mitt svärd.
Okej…
- Kan du låta bli Torak? - Torak ligger ju på mig!
Jag fixar det…
- Kan du sluta härja med rövaren? - Det är han som härjar med mig.
- Svärdet är inte till salu. - Jag ska inte köpa det, jag ska ta det!
Om ett ögonblick kommer jag att försvinna i en gnistrande ljusblixt.
- Eller nåt. - Coolt.
Vid Grayskulls styrka, jag…
…behöver komma hem!
Grayskull, ta mig bara hem.
Är du singel?
Vad fan!
Jag hatar när du får mig att skratta, och än mer när du får mig att gråta.
- Är det där…? - Styrkans svärd? Ja, det är det.
Snälla, fungera.
Gör nånting.
Lysande…
Coolt svärd, Highlander.
Ja, snyggt svärd, Rip Van… Kung Art…
Vad ska du föreställa? Highlander, eller?
Vad i helvete? Vilka idioter.
Vänta.
Vad är det som händer?
Åh nej…
Okej…
Adam? Är det verkligen du?
Känner du inte igen mig?
Du är fortfarande en sån skvink.
Teela?
Är du redo att åka hem?
- Vad vill den där saken mig? - Det är det här han vill åt.
Svärdet skickade en signal. Varför dröjde det så länge?
- Jag tappade typ bort det. - "Tappade bort"? Det har ju gått 15 år!
- Okej, jag räknar till tre. - Nej…
- Ett, två… - Jag klarar det inte.
- Tre! - Jag orkar inte…
Sakta ner…
- Hoppa! - Nej!
Okej, okej…
- Vad är det med dig? - Okej…
- Vart ska vi? - Till mitt skepp, där framme.
Var då?
- Jaha. - Ja.
Coolt.
- Skepp, öppna. - Öppnar yttre dörr.
Jag sa ju att det var på riktigt!
Inte till just er, specifikt.
Men ni representerar liksom många av dem som tvivlade på mig.
Adam, kom nu.
- Skepp, ta oss härifrån nu. - Tar oss härifrån nu.
Håll i dig, snart händer det mysko grejer.
- Skepp, vik rymden. - Viker rymden mysko.
Jag kan knappt tro att det är du.
- Jo då, det är jag. - Du har blivit så stor.
Jag menar att du har åldrats.
Väl! Du har åldrats väl. Du har blivit äldre.
- Du har inte förändrats ett dugg. - Nja…
Du anar inte hur illa det har varit. Allt förändrades efter att du gav dig av.
Mina föräldrar?
Skeletor förde bort dem den natten.
Sen såg vi dem aldrig mer.
Anländer till Eternia om 10…
…9, 8, 7…
- Tänk att jag äntligen är hemma. - Vänta dig inte för mycket.
…2, 1.
Allt är borta…
Skeletor ville aldrig ha Eternos, han ville bara att ingen annan skulle ha den.
- Varför gjorde han så här? - För att han är ond.
Det måste ligga nåt mer bakom.
Hans ansikte är en dödskalle.
Vi måste härifrån. Det är för farligt att synas öppet.
- Vad glor du på? - Förlåt, jag visste inte om ni var vaken.
- Hämta min stav, ditt svin. - Ska ske.
Försiktigt, tappar du den gör jag korv av dig.
Precis som jag gjorde med din mor.
Lord Skeletor.
Besten har återvänt.
Faslige och förskräcklige Skeletor, ondskans sadistiske härskare…
Håll klaffen! Ner på knä.
Lägre.
Lägre…
Lägre.
- Säg att du har svärdet. - Jag fann det, men Teela tog det.
Snälla, sluta! Det gör jätteont!
- Teela? - Man-At-Arms snorvalp.
Hennes skepp sågs spaningsflyga över Eternos i morse.
Då är svärdet här. Vi måste följa efter och se vart hon flyr.
Det är redan ordnat, herre.
Varför är du kvar här? Hämta svärdet, din lurviga idiot.
Vad är jag, Evil-Lyn? Är jag inte mäktig?
Herre, ni är den mäktigaste.
Har jag inte ansträngt mig för att visa Eternias folk -
- att jag är en rättvis och värdig härskare?
Ni har dödat tusentals för att bevisa det.
- Men till vilken nytta? - Herre, får jag yttra mig?
Ni har redan vunnit.
Ni har en enorm armé till ert förfogande, er Havoc-stav och er tron av ben.
Ni har…
…mig.
- Behöver ni verkligen mer? - Allt detta kan tas ifrån mig.
Min stav kan tas ifrån mig, du kan tas ifrån mig… Allt.
Och vad är jag då?
- Herre, ni är… - Då är jag ingenting!
Så länge svärdet förblir i någon annans ägo -
- är min makt bara tillfällig.
Jag behöver mer än obeständighet. Jag är ingen vanlig ynklig kung.
Jag är en djävul, men jag ämnar bli en gud.
- Vart för du mig? - Till kungsvakten.
Det som återstår av oss.
- Är kungsvakten här? Har ni gömt er? - Skeletor skulle aldrig leta här.
Nu när vi har svärdet kan vi besegra honom.
Håll fast vid det, och försök ligga lågt.
Är det så där jordmänniskor klär sig?
Faktiskt inte. Inte egentligen.
Stirra inte.
Jag har svärdet i sikte.
Låt mig sköta snacket. De kan vara lite sura över…
Var har du varit? Du skulle ju patrullera. Det kryllar av Skeletors hantlangare.
Jag har hittat Styrkans svärd.
Va?
Där är det. Och mannen som bär det är kung Randors son.
Eternos förlorade prins.
Hej.
Jättekul att vara här.
- Det här är inte kungens son. - Jo, och han kan bevisa det.
Det kan jag.
Då ska vi se…
När jag var liten brukade jag och pappa titta på när du ledde stridsövningar.
Va? Är det jordbävning?
- Vem är den här fjanten? - Ram Man?
- Vad kallade du mig? - Ram Man.
Eftersom… Jag kallade dig det eftersom du ser ut som en…
Som vadå?
En man som rammar saker.
- Bedragare. Du känner inte oss. - Det gör jag visst.
Jag har berättat om er i hela mitt liv.
Som barn ritade jag av er för att inte glömma er.
Jaså, det säger du? Vem är jag, i så fall?
Du är Fisto.
Jag vet att det inte är ditt riktiga namn, men du fistar ju folk.
- Det gör jag inte alls! - Jag såg dig fista ett troll en gång.
- Ska det här vara Eternias räddare? - Jag väntade mig också nån annan.
Men jag svär att det är han.
Jag spårade upp Styrkans svärd, och det ledde mig till…
- Sluta slingra dig! - …den här killen.
- Ge hit det! - Teela…
- Tack. - Jag trodde att det här skulle gå bättre.
Vi behöver prata igenom det här.
- Visst, det kan vi göra. - Nej, Adam…
- Visst är det Dina du heter? - Dian.
Dian, just det!
Jösses, det här är ju helgalet. Vi gick i skolan ihop.
Du brukade knuffa in mig i skåpen.
- Gjorde det ont? - Tja…
Dian, jag tror att du råkade låsa av misstag.
- "Fisto"? - Eftersom han har en så stor…
- Jag var tio år. - Vi måste härifrån.
Det luktar urinoar här.
- Jaha. Det är han. - Far åt helvete.
Helt rimligt…
- Är det där en stridsrobot av klass 4? - Va? Nej, det är en servicerobot.
- En snofsig städerska. - Förtjusande…
Klass 4:or är de dödligaste supersoldaterna nånsin.
En av dem är värd 15 soldater.
- Faktiskt 20. - Grymt.
Det ser ut som Styrkans svärd.
- Det är mindre än jag trodde. - Det är för att min hand är så stor.
Det är din andra hand som är stor.
Den här är också rätt stor. Det är därför svärdet ser litet ut.
Kapten.
- Fortsätt. - Vi har ett problem här.
De är ute efter svärdet. Vi måste härifrån.
Du borde inte vara här och moppa golv. Slå följe med oss.
- Som tjänare? - Nej, som soldat.
Sluta försöka bli vän med husgeråden.
Jag följer med er, på villkor att jag slipper laga mat och tvätta.
Och alla vätskor som kommer ut ur er får ni ta hand om själva. Begrips?
Vänta.
Ett ögonblick.
- Hjälp till, vi kan inte lämna honom. - Fyllot?
Pappa, vakna.
- Varför sa du "pappa"? - För att det är pappa.
- Pappa, vakna. - Dämpa er, jag försöker sova.
- Duncan? - Tänker du hjälpa till?
Javisst.
Gud, vad tung han är.
Bra idé, han behöver vätska.
Vem är det här? - Känner jag dig?
Ja.
För länge sen när jag var liten brukade du träna mig.
Fäktning, närstrid…
Du skällde på mig, sparkade mig när jag låg -
- tryckte ner mig och förstörde min självkänsla totalt.
Adam. Jag heter Adam.
- Jag städar inte upp det där. - Ingen bad dig!
Vänta nu, jag vet vem du är. Du är Randors son.
Ja, det är jag.
- Rare lille Adam… - Det här är så coolt! Du minns mig.
- Spinkig och mesig, typ vek. - Så mesig var jag väl inte?
- Nu räcker det, vi måste härifrån. - Jag har det bra här.
Gå ni, jag stannar här vid spyan.
Vi måste bära honom.
Jag förstår. Tack för att ni bjöd med mig på detta spännande äventyr.
Hörru…
Hörru, jag kan gå. Jag kan gå, sa jag!
Hitåt!
Svärdet är här. Sök reda på det!
Ta svärdet så långt bort från honom som möjligt.
Vi måste härifrån.
Vad händer?
Hörru, skitrobot! Jag sa ju att jag kan gå.
- Du borde nog ducka. - Och du borde nog dra åt…
Roboto, kan du vara snäll och gå in i stridsberedskap?
- Skulle det där vara roligt? - Duncan har programmerat om henne.
Jajamän, dåren sköt nästan skallen av mig.
- Det var ett tekniskt fel. - Säkert.
Spring!
- Vad i helvete är det frågan om? - Sluta skjuta på mig!
Tack ska ni ha!
Följ mig!
- Hoppade hon? - Det var oväntat.
Jag instämmer.
- Ska jag bära fyllot? - Vad sa du?
Duncan, hur mår du?
Har aldrig mått bättre.
Varför har han inte dött än?
- Pappa… - Det är lugnt.
Kom nu.
Kom fram, ynkryggar!
- Trap Jaw. - Vem?
- Det är från mina teckningar. - Nej, nej, nej…
- Vad är det, pappa? - Inte han… Vi är fast.
- Det finns ingenstans att fly! - Jag kanske kan prata med honom.
- Inleda en dialog. - Är du galen? - Är han galen?
Jag gör sånt på jobbet hela tiden och är faktiskt rätt bra på det.
- Jag kommer strax. - Adam!
Hejsan!
Hej på er.
Herr Trap Jaw, hej där.
Vänta.
Kan vi prata lite? Jag vill bara försöka trappa ner situationen en aning.
Stämningen känns lite väl hetsig.
Jaså, det tycker du?
- Och vem är du? - Jag är Adam, prins av…
Okej, jag märker att vi har en liten konflikt här.
Sluta prata.
Okej, men konfliktlösning bygger på effektiv kommunikation, inte sant?
- Använd svärdet! - Vilket svärd?
Uttala orden.
Vid…
Vid Grayskulls styrka.
Vid Grayskulls styrka!
Jag har nu styrkan!
Wow…
Grayskulls förkämpe.
Vi är räddade.
Vi är körda.
Jösses!
- Exakt som jag lärde dig! - Det var inte… Okej.
Bravo.
- Vi måste härifrån. - Sätt fart.
Såg ni? Jag slet av honom armen och sköt alla hans vänner.
Jag såg det, pojk.
Era dårar! Era klåpare och klantskallar!
- Herre… - Era patetiska pyttesmå pissmyror!
Jag vill ha svärdet, hör ni det? Det är mitt.
Mitt, mitt, mitt!
Och jag ska ha det, hör ni det?
Jag ska ha det, och ni ska hämta det åt mig.
Är det förstått?!
Efter dem! Hämta svärdet!
- Ska jag styra? - Glöm det.
- Du sköter dig fint, Teela. - Inte nu, Adam.
- Det var väl själva… - Skrovskada.
- Skepp, analysera. - Analyserar…
Mitt skrov är skadat.
- Jag har mycket erfarenhet av… - Vill du kliva ur och gå?
Fan…
- Teela? - Ut och skjut skurkar.
- Ta min Sky Sled. - Jag fixar det.
Inte du! Definitivt inte du.
Vad i…?
Okej…
Så ja.
- Vi tappar höjd! - Minska trycket…
Inte ett ord!
- Vi klarar det inte. - Håll skeppet stadigt!
Säger fyllot…
Då så…
Adam?
Adam!
Se upp bakom dig!
- Ur vägen, din idiot! - Va?
Du kommer att dö!
- Oj, du är en riktig hejare till pilot. - Jag vill inte höra.
Eternias rebeller, er långa respit har nått sitt slut.
Spelet är över för er del.
Vill ni än en gång få se dagens ljus kräver jag nu att ni svär trohet.
Förstår du vad det innebär, din usling?
Det innebär att jag tänker döda er en i taget -
- tills ni talar om vad den där fräcke barbaren heter.
Vet du vem jag menar?
Muskler, höftskynke, jämn och fin solbränna.
Med ett stort, blankt svärd.
Inte?
Som ni vill.
Du där.
- Evil-Lyn, vem är det här? - Öh…
- Mossmannen. - Han får duga.
Nej, nej…
Beskåda detta, Eternias fallna hjältar -
- när han bönar för sitt eländiga liv.
Sätt igång, böna.
Nej…
Nej!
Titta, min kära. Jag gjorde kompost.
Fyndigt, "kompost"…
Jag frågar igen, vem är krigaren som stred för er idag?
- Sluta! Jag ska berätta. - Ja, var snäll och gör det.
Det är den unge prinsen som har återvänt från de döda.
Säger du det?
För bort dem och lås in dem. Och bränn ner den här avskrädeshögen!
De lär inte följa efter oss in hit. Inte utan förstärkningar.
- Jag ska leta reda på Adam. - Låt mig sköta det.
- Pappa, jag fixar det. - Det här är mitt jobb.
Det var ditt jobb. Jag fixar det. Stanna här.
PAPPAS
Var är jag?
- Vem är jag? - Du är han som ska återställa freden.
Grayskulls förkämpe.
Adam!
- Tack gode Zodac, du lever! - Du schasade just bort Sorceress.
- Det där var inte Sorceress. - Jo, jag tror faktiskt det.
Visst…
- Är du skadad? - Märkligt nog, inte alls.
Bra.
Kom, det börjar bli mörkt.
Vi slår läger här och fortsätter imorgon bitti.
- Vad är det? - Inget.
- Jag har inte sett dig så här på ett tag. - Man-At-Arms finns nånstans härinne.
- Jag hoppas att du hittar honom. - Vänta nu…
Vad har vi här?
- Vill nån ha en slurk? - Menar du allvar?
Vadå? Slå er ner.
Vi tar några järn och drar rövarhistorier. Även små segrar måste firas.
Seger? Vilken seger?
- Vi dog ju inte. - Är det en seger enligt dig?
- Teela, vi har förtjänat det. - Du har "förtjänat" det i 15 år.
Då blir det mer till oss. Slå dig ner.
Skål för svärdets återkomst, och för Grayskulls förkämpe.
Att slita armen av nån känns inte som nåt vi borde fira.
- Det gällde dig eller honom. - Vore det inte bättre…
…att försöka förstå och lyssna på varann?
- Att prata med varann? - Prat…
Tänk om nån kommer rusande mot ens familj med ett svärd.
- Okej, jag fattar. Man måste slåss, va? - Nej.
Man skyddar dem. Du ser det på fel sätt.
Man kan skrocka åt alla skjutglada stollar -
- men krigen utkämpas inte av poeterna.
De utkämpas av den starke. Och han gör det inte för äran.
Han gör det för att hans…
…hans barn ska få uppleva ännu en dag. Det är vad en riktig man gör.
Han kliver fram när han behövs.
Som du gjorde.
På tal om det så skötte du dig inte alltför illa förut.
Det är det snällaste du nånsin har sagt.
Din stil var lite slarvig och tekniken behöver finslipas.
- Men det var inte illa. - Där har vi den Duncan jag minns.
Okej…
Hördu, kan du hjälpa mig med den här?
- Det är ganska tungt, så om du kan… - Gud, javisst!
Ditt…
Ditt höftskynke är i vägen. Ursäkta.
Så hur känns det att vara "den mäktige krigaren"?
Sammantaget känns det…
…toppen.
Men jag vet inte riktigt vad som hände med min skjorta. Eller mina brallor.
Kommer de tillbaka, eller måste jag köpa nya varje gång?
Jag har verkligen saknat dig.
Detsamma.
Jag tänkte på dig…
…hela tiden.
Detsamma.
Det gick ärligt talat inte en dag utan att jag tänkte på dig.
Detsamma.
Och på hur mycket…
…vår vänskap betyder för mig.
Du var alltid en så bra vän. Typ jättebra, praktiskt taget som en lillebror.
Du har alltid varit och kommer alltid att vara min vän.
Det kommer inget nånsin att förändra.
Polarn!
- Eller hur? - Vilken lättnad!
Nu beslagtar vi pluntan innan pappa börjar sjunga.
- Det vill vi inte vara med om. - Exakt.
Skåda, era eländiga varelser. Det är jag - Skeletor.
Och ni är blott maskar under mina fötter.
"Blottarmaskar"? Kallade han oss blottarmaskar?
Ändå tror sig en av er ha ett större syfte.
Den förlorade prinsen tycks ha återvänt.
Men Eternia är inte din planet längre, prins Adam.
Den är min. Och det är även allt som finns här.
Det gäller även svärdet du bär -
- för det hör hemma i en betydligt mäktigare hand än din.
Så här följer mitt storsinta erbjudande.
För svärdet till mig vid Snake Mountain -
- så får du kanske återförenas med din mamma och pappa.
Jodå, de lever och frodas.
Okej, de frodas inte. Men de lever.
Tänk, ni skulle kunna bli en lycklig familj, tillsammans igen.
Eller så kan de dö…
…på ett förfärligt sätt.
Och det skulle vara ditt fel.
Hur tungt skulle svärdet då inte kännas i din hand…
…Grayskulls förkämpe?
Jag måste ge mig av.
- Nu genast. - Adam, det är en fälla.
Med svärdet blir Skeletor ostoppbar.
Han ska inte få det. Jag ska döda honom med det.
- Det är Skeletor vi pratar om. - Jag har en guds styrka i mina händer!
Men du är ingen gud. Du är en människa.
Han tog min familj, Teela. Jag måste rädda dem.
Det är väl det en riktig man gör?
- Du låter som min pappa. - Är det så illa?
- Vi får väl se. - Hördu!
Jag går nu, med eller utan er.
Adam…
Vi följer med.
Hela vägen.
- De tycks hela tiden vilja dö. - Inte nu!
Kom nu, Snake Mountain ligger hitåt.
- Vi vet inte vad som väntar därinne. - Jag tänker ändå gå in.
Jag sköter snacket.
Hej, jag heter Adam.
Prins av Eternia och beskyddare av Grayskulls slotts hemligheter.
Och jag bär med mig Styrkans svärd.
Överlämna ditt vapen till mig.
Jag överlämnar svärdet till Skeletor och ingen annan.
Behåll svärdet. - Vakter!
För den här och hans bedårande muskler till lord Skeletor.
Resten följer med mig. Förbered fängelsehålorna.
Ge dem vad de tål!
En utsikt värd att dö för, inte sant?
Ska jag lämna er ifred en stund?
Pappa?
Adam?
- Är det du? - Ja.
- Det är jag. - Den gråtmilda återföreningen får vänta.
Ge mig nu svärdet.
Släpp honom.
- Jag sa det först. - Släpp honom!
Försök inte med mig, din stygga gosse.
Jag spelar för att vinna, och…
…jag fuskar.
Ta det!
Ni kan ju försöka.
Nej… Nej!
Mycket bra, Evil-Lyn. Han är förstenad.
Bravo, prins Adam. Vilken föreställning.
Men till vilken nytta?
Möt mig ansikte mot ansikte, som en man.
A, jag har inget ansikte. Och B, jag vill inte.
Dessutom är det min tur att showa.
Vad tycker du, pappsen?
Ska jag han få se på när jag dräper dig med hans eget svärd?
Jag tror nog det.
Nej…
Nej!
Pappa?
Adam…
Låt mig se på dig.
Där är du ju.
Du tog då god tid på dig, men du kom tillbaka.
Ja, och jag har förändrats så mycket.
Jag är inte…
- Jag är ingen vek liten pojke längre. - Jag ser det.
Nu är jag allt du ville att jag skulle vara.
Vad ville jag att du skulle vara?
Nån annan.
Det var inte vad jag ville.
Som barn var du så väldigt liten.
Världen…
Den verkade vara för stor för dig.
Så jag försökte göra dig stark…
…eftersom jag ville skydda dig.
Jag visste inget annat sätt.
Det finns så mycket som jag borde ha sagt…
Pappa, det gör inget.
- Det gör inget. - Jag önskar att jag hade vetat bättre.
Jag önskar att jag hade låtit dig…
…vara dig själv.
Pappa, nej… Vänta.
Pappa, du får inte sluta ögonen än.
Jag har ju inte hunnit säga det än.
Du måste få höra mig säga det.
Därmed är ni båda kuvade.
- Är du oskadd, pojk? - Du har ändrats tillbaka.
Mamma…
Han är borta.
Jag har väntat så länge.
Nu skall jag återfödas…
…och universum ska bäva i min skugga.
Vid Grayskulls styrka…
Jag…
…har nu…
…styrkan!
- Blev det rätt? Sa jag fel? - Nej, orden var rätt.
- En gång till med känsla, kanske? - Reta inte upp mig, kvinna.
Varför funkar det inte?
Vänta!
Tala om varför det inte fungerar.
Jag kan utföra en ritual.
Om vi återför svärdet till Grayskull, till dess altare -
- så lovar jag att det fungerar.
Det är bäst för dig, det.
Förbered mitt skepp.
Hördu, pojk. Vill du prata?
Adam, jag är inte särskilt bra på…
…att prata. Du vet, om sånt…
Du vet, om sånt som pågår på insidan.
- Känslor? - Just det.
Men en sak vet jag. Jag vet hur det känns att misslyckas.
Att få veta att man inte är den man trodde sig vara.
Hon får hellre se mig som ett fyllo värt att rädda -
- än som en värdelös gammal gubbe.
Jag svek henne.
Jag svek dig, Adam.
Jag lovade att jag skulle beskydda er alla…
…men det kunde jag inte.
Minns du vad du brukade säga…
…när jag åkte på stryk när jag var liten?
"Gör 20 armhävningar."
Nej, du brukade säga…
"Man måste resa sig igen"…
…"och stå rakryggad."
Vi kanske borde pröva det tillsammans.
Vad sägs?
Gärna.
- Hej. - Det är nån som vill träffa dig.
Cringer?
- Jösses! - Får jag slicka på dig nu?
Javisst. Oj…
- Jag har saknat dig, kompis. - Tänk att du är här!
Tänk att vi alla är här. Alla Eternias hjältar.
Adam, är allt som det ska?
Ja, det tror jag.
Samling! Stridsledningsmöte.
- Nej, det är bara ett seminarium. - Samling för stridsledningsseminariet!
Får jag be om er uppmärksamhet?
Jag tänkte att vi kunde försöka formulera en flyktstrategi.
- En vadå? - Är det här ditt stridstal?
Det är teambuilding.
- Vem är han? - Ja, vem är du?
- Jag är Adam, prins av Eternia. - Ursäkta mig.
Hej. Jag trodde att Adam var död.
- Hala in halsen och låt honom prata. - Nej, som ni ser är jag inte död.
- Jag är högst levande. - Prata högre!
Förlåt. När jag var på jorden -
- lärde jag mig att en bra arbetsplats inte hänger på en enskild man.
Eller kvinna.
Eller vad nu det där är för sorts person.
Det hänger på att många samarbetar.
- "Arbetsplats"? - Vi är i en fängelsehåla.
Jag vet att de flesta av er inte vet vem jag är.
Men jag vet vilka ni är.
Mekaneck, det hjältemodiga mänskliga periskopet.
Och Ram Man. Du rammar saker!
- Och du är en man. - Jajamän!
- Och du Fisto, du fistar folk! - Ja, det gör jag!
Och Dian…
Du knuffade in mig i skåp när jag var liten.
- Ja, för fan. - Jag känner er alla.
Jag har bevarat er i mitt hjärta. Eternia är en del av mig.
Det är mitt hem. Och jag tänker kämpa för det.
Men jag kan inte göra det ensam. Jag behöver er hjälp.
Att göra saker på egen hand var det som förde oss hit, eller hur?
Men om vi samarbetar kan vi ändra på det.
Vi måste tro på oss själva, inte stå i vägen för oss själva.
Utsidan är bara en fasad. Men om vi tror på oss själva…
…finns det inget vi inte kan uppnå.
Tillsammans.
Så vi ska ta tillbaka vårt hem tillsammans!
- Hurra för Alan! - Alan!
Jag heter Adam.
Adam…
Men vad kan vi göra härinne? Gallren är av fotanium, de är oförstörbara.
Väggarna är av sten.
Fisto, Ram Man…
Allesammans.
Jag har en enda fråga:
Hur mycket tar ni i bänkpress?
- Vad är "bänkpress"? - Jösses…
Döda alla som närmar sig. Kvinnor och barn…
…först.
Duktig pojke.
Kom, Evil-Lyn. Slutet är nära.
Kan du laga henne och göra henne stridsduglig igen?
Nja, senast hon var i bruk försökte hon döda mig.
- Det var en olyckshändelse. - Det säger hon alltid.
- Men jag litar på henne, så… - Okej, som du vill.
All right.
Lönnmörda mig inte, okej?
Har du haft den där hela tiden?
Vi kom överens om att du inte skulle döda mig.
Jag har inte lovat nånting.
Wow, snyggt!
Okej, nu!
- Jag kan inte andas! - Jag måste spy.
Varför är det så dammigt?
- De rymmer! - Låt dem inte komma undan!
All right, era usla dödskalleputsare!
Var har ni skeppen?
De är på väg.
- Roboto och jag håller ställningarna. - Pappa…
- Är du säker på att du fixar det? - Nej.
Säker är jag inte, men jag ska göra mitt yttersta.
Det vet jag.
Du är så stark, starkare än jag nånsin var.
Du är den man jag önskade att jag kunde vara.
- Tack…? - Ja, kom här.
Jag älskar er.
- Det där var jättefint. - Adam, vi delar lite känslor här.
Kan du pysa härifrån?
- Okej, tack. - Men det var fint.
En fin stund för alla tre.
- Okej, gå nu. - Då sticker vi.
Är det för sent att backa ur? Borde jag inte ha pansar eller nåt?
- Det ser farligt ut. - Mes.
Teela, fy!
Han är ingen liten kisse, han är en Battle Cat.
Det är jag inte alls. Verkligen inte.
Okej, då. Men bara den här gången. Hoppa upp.
Nästa gång ska jag definitivt bära pansar.
Jajamän, nu ska vi fista skurkar!
Stånga dem hårt, Ram Man!
Förlåt.
Här kommer de!
Jag ska visa hur en riktig man använder sin makt.
Nej!
Försvara dig, häxa.
Vad sägs om att vi två smiter härifrån och låter dem slåss?
Bra försök.
- Du är verkligen pappas flicka. - Det kan du ge dig fan på.
- Nu våldgästar vi deras fest. - Jag har min inbjudan här.
Nej, om man har en inbjudan så…
O.S.A., nu skjuter jag de här jävlarna!
Du förstör festmetaforen.
Visst känns det här toppen?
De når inte slottet så länge jag står på benen.
Du har knappt stått upprätt sen jag träffade dig.
- Har du några raketer kvar? - Ja, en.
Det är allt som behövs.
Jajamän!
Vad är det där?
Spring!
Se upp!
Duncan…
Minns du mig? Minns du vem jag var förut?
Befälhavare för kungsvakten! Kungens Man-At-Arms!
Men idag…
…är jag en ny man.
- Hallå där. - Duncan?
Roboto!
- Slå inte av strömmen än. - Det spelar ingen roll.
Existensen är en serie absurditeter, vilka leder till en oändlig intighet.
Så ska det låta.
Duktig flicka.
Stå still, din stelbenta tölp! Jag försöker ju tillintetgöra dig!
Ser man på…
Ditt svärd tycks vara värdelöst.
- Inget annat än en billig leksak. - Det kan inte vara möjligt…
Nu blir jag nyfiken…
Utan det här, vad är du då?
Vem är du?
Låt oss ta en titt!
- Släpp lös besten! - Grymt jobbat!
Ärligt talat, Adam. Jag köpte aldrig riktigt din "biffiga barbar"-grej.
Du har nog aldrig varit en hårding.
Jag misstänker att du var en puttefnask.
Och de som inte retade dig, de tyckte synd om dig.
Ta emot!
- Så var det inte. - Jaså, inte?
Hur var det, då?
- Va? - På din hemplanet.
- Hur var det där? - Tja, det var…
Det var vackert.
- Det liknade inget annat. - Har du varit i Sedona?
Va?
Det här stället är väl mer din grej?
En värld av grått och beige, och ständiga förödmjukande misslyckanden.
Adam, kan vi ta det här sen? Jag har medarbetarsamtal med Darryl.
- Vem är demonen? - Han är skurken.
- Han förstörde mitt svärd. - Svärdet nu igen?
Medan jag erövrade en hel planet befann du dig här…
- Vad är ens det här? - Personalavdelningen.
Din personal? Adam, din fuling…
Men lägg av…
Du kan låtsas vara hjälten, med dina gigantiska muskler -
- och ditt stora, långa svärd dinglande mellan dina magnifika lår.
Men du kommer alltid att förbli misslyckad. Eternia är inte ditt hem.
Det är en dröm om något du inte är.
Och den drömmen…
…är förbi.
Adam? Adam!
Adam!
Hörru, Adam…
- Allt väl? - Jadå.
Men jag tror att jag kan ha dött.
Jäklar, alltså. Tunga grejer, kompis.
Säg till om du behöver nåt.
Det verkar som att du har tappat nåt.
- Varsågod. - Tack.
Det var ju lägligt att dö innan hyran ska betalas.
Men jag fixar det.
Upp med dig.
- En pratande fågel… - Ja.
- Vad skumt. - Du hade ju en pratande katt.
Det har du rätt i.
Är det över nu?
- Är jag död? - Kanske.
Upp med dig!
- Hur ska jag resa mig om jag är död? - Du har styrkan.
Nej.
Inte längre.
- Svärdet är sönder. - Vilket svärd?
Svärdet. Det med styrkan.
Jaså, det. Vad är det med det?
Det är ju Styrkans svärd.
"Den som svingar svärdet skall äga styrkan."
Och när du lyfter ditt magiska svärd, vilka är då orden du säger?
- Vid Grayskulls styrka… - Ja, fortsätt.
- Jag har nu styrkan. - Det stämmer.
Du har styrkan.
Inte svärdet. Du.
Jag valde dig.
I händerna på tidigare hjältar har kraften varit rå styrka.
Men i dina blir den så mycket mer.
Den är förståelse, den är medkänsla, den är medmänsklighet.
Därför valde jag dig som dess kärl, Adam.
Jag är kärlet.
Nu är du redo.
Vid Grayskulls styrka…
Jag har nu styrkan!
Skit också…
Skeletor…
Jag har ett förslag.
Ska vi inte ta och sätta stopp för den här våldsspiralen och prata istället?
Bara prata.
Du har ödelagt min värld. Du har orsakat så mycket smärta och lidande.
Kanske beror det på att du inte fick bli kung…
…eller att du fick för lite kärlek som barn.
Men det spelar mig ingen roll vem du är. Det som betyder nåt är vad du gör.
Så gör nånting gott.
Åh, din träskalle…
Ditt stelbenta mähä!
Inget gott kommer att utföras här.
Du kommer inte att hitta nåt gott i mig.
Inget du säger kan förändra min natur, ty jag är…
…en skurk.
Och det känns så bra.
Se på dig själv, ett klent och värdelöst barn!
Du må ha styrkan, men du är för rädd för att använda den.
Och du vet inte ens hur.
Jag vet hur.
Jag föredrar bara att låta bli.
Är det allt du har att komma med?
Jag höll igen.
Vill du prata? Okej, vad vill du prata om?
Det är färdigpratat nu.
Upp med dig, din skvink.
Varsågod.
Tack.
SEX MÅNADER SENARE
Minns du killen jag klämde åt handen på? Vi dödade allihop.
- Vad tycks? - Är det inte lite väl vågat?
- Hej, Adam. - Hej.
Hur går det med dina…
…känslor och sånt?
Bara bra.
Du ska veta att om du nånsin behöver prata…
- …så finns jag här. - Toppen.
Eller om du vill bryta arm.
Eller om du vill bli slagen med en käpp. Då finns jag också här.
Detsamma.
Eternias främsta.
Titta på dem, alla hjältar du ritade av från dina barndomsminnen.
Ram Man, Fisto och…
- Vad kallade du honom? - Mekaneck.
- Störande. - Ja.
Hade du nåt namn på mig?
Warrior Goddess.
- Jaha. - Jag var ju bara ett barn.
- Det är starkt. - Det är toppen.
Glöm det.
- Hade du nåt namn? - Nej.
- Det hade du visst. Berätta. - Då skrattar ni bara.
- Troligen, men berätta ändå. - Låt höra.
He-Man.
- Va? - He-Man.
- Värre än jag trodde… - Vad betyder det?
Det är en stark man. En maskulin typ.
- Är det för macho? - Det är manligt, som du.
Det är fyndigt.
Hörru, vad tycks?
Jodå, det här är…
- …coolt. - Det var på riktigt. Jag var inte galen.
Ja, och nu står jag bredvid en grön tiger. Vem kunde ha trott det?
Men tack för att du hämtade hit mig för att bevisa att det var på riktigt.
Min röda lampa blinkar. Jag har fått ett larm från en Avion-by.
- Det låter som ett jobb för He-Man. - He-Man…
Ja, jag ska ta itu med den där saken.
Där borta, så…
- Cringer. - Måste vi?
- Ska han byta om i hemlighet igen? - Ja.
Tror han att vi har glömt? I stort sett alla vet ju.
Vi skulle kunna titta åt andra hållet, om det vore enklare.
Nej, låt honom göra sin grej.
I dagens berättelse såg vi att det inte nödvändigtvis är musklerna som gör mannen.
Och att ha ett dödskalleansikte garanterar praktiskt taget att man är skurken.
Tills vi ses igen…
VI HAR STYRKAN ATT LÖSA KONFLIKTER
SKURKAR: MONOLOGER HJÄLTAR: DIALOGER
VI HAR STYRKAN
Jag hade gett upp hoppet.
Om båda två.
En vacker dag kanske även hon återvänder.
Kapten Adora?
Nej.
Inte nu längre.
Jag måste säga att du har sett bättre ut.
Översättning: Anders Enerlöv Svensk Medietext