Himmelske Far, vi kneler og bukker foran Deg–
–på den mest ydmyke måte vi kan. Du som styrer alt,–
–alle skapningers liv og død,–
–giv oss styrke og visdom til å kunne utføre Ditt arbeid.
Vi ber i Guds navn. Alle Guds mennesker sier: "Amen."
Da Agave ble edru så hun Pentheus hode i sine hender.
–Trodde hun at han var et dyr? –Dionysos tok hevn.
–Er du en hedning, Henry? –Jeg har litt av den vinen her.
Da jeg var barn, pratet jeg som et barn.
Jeg forsto som et barn. Jeg tenkte som et barn.
Men da jeg ble en mann la jeg vekk alt det barnslige.
Førsteårselever, jeg mener at vi er de mest privilegerte i USA.
For vi har den viktigste oppgaven i USA:
Vi utdanner våre unge.
Trudell! Det er bare mannen min.
–Jeg skal skjære halsen av deg. –Vi må få ungdommene til å forstå–
–at de kommer til å møte motgang.
Kom an, Trudell. Nå er du redd, hva? Du har kniv og er dobbelt så stor.
De må beseire dem!
De skal gjøre det de må gjøre for å kunne gjøre hva de vil.
Utdannelse er den eneste utveien.
Opp med deg! Kom igjen!
Veien bort fra uvitenhet.
Liker du å skjære mennesker? Liker du det, Trudell?
Slipp meg!
Veien ut av mørket...
...til...
...det strålende lyset!
–Gi meg den! –"Til vår elskede Hamilton."
Det er ikke morsomt. Gi meg den. Tror du at du er Jesse Owens?
Sett dere.
"Jeg er den mørkere broren."
"Jeg får spise i kjøkkenet, men jeg ler og jeg spiser godt–
–og jeg vokser meg sterk. I morgen skal jeg sitte ved bordet."
"Ingen skal våge å be meg spise i kjøkkenet da."
"Dessuten vil de se hvor vakker jeg er og skamme seg."
"Jeg er også USA."
–Hvem skrev det? –Langston Hughes, 1924.
1925. "Å hate deg–
–skal være et spill som spilles med kjølige hender."
"Hukommelsen skal legge sine hender på brystet ditt–
–og da vil du forstå hatet mitt."
Gwendolyn Bennett skrev det. Hun ble født i 1902.
Uoffisielt. I de fleste stater fikk svarte ingen fødselsattest,–
–noe som betyr at jeg kan lyve om alderen min resten av livet.
Syns dere at det er morsomt?
Å fødes uten å registreres.
Del ut disse, herr Reed.
Jeg skal presentere nye stemmer for dere. Det pågår en revolusjon i nord.
I Harlem. De forandrer svartes tenkemåte.
Poeter som Hughes, Bennett, Zora Neale Hurston, Countee Cullen.
"Visse mates med sølvskje og ser stjerner hver dag"
–"Jeg sliper våpnene hos en smed..." –"...foran tilstundende slag"
Vi ses etterpå.
Hvorfor er en professor kledd som en bomullsplukker?
Hvorfor kaster en student bort livet sitt?
Morsomt, jeg trodde at jeg forsvarte meg.
Jeg husker deg. Jeg så deg for noen år siden. Du forsvant. Hva skjedde?
Jeg kommer og går som det passer meg. Jeg har vært fri.
–Hvorfor kom du tilbake? –Her kan man lese hele dagen.
Og i fengselet.
Kom hjem til meg i kveld klokken halv åtte!
Jeg har uttaksprøve for debattlaget.
–Er du sikker på at du vil ha meg? –Nei, det er derfor du skal prøve.
Klokken halv åtte. På hjørnet av June og campus.
"Bortført og kastet av vinden."
Oppfør deg i kveld, Junior.
Bare 45 av dere på Wiley College våget å prøve til debattlaget.
Av disse 45 vil bare fire stå etter opptaksprøven–
–siden debatt er en kampsport, men med ord som våpen.
Nå som herr Farmer kommet kan vi begynne. Sett deg.
–Ikke der. Der. –Her, James.
–God kveld, fru Tolson. –God kveld.
–Vi venter. –Fortsett!
–Takk. Du lukter godt, herr Farmer. –Takk, sir.
Mine damer og herrer...
Dette er Den hete...
Flekken. Dere stiller dere på den på egen risiko.
–Fjorårets debattanter, da? –Du vet svaret. Du begynner.
Still deg på flekken! Debatten begynner med at du får et tema.
"Barnearbeid bør reguleres av regjeringen."
Første debattant er for dette.
Den andre debattanten har en negativ innstilling, han er altså...
–Imot. –Bra, Burgess. Begynn, herr Reed.
Sir, jeg vil innlede med et sitat av poeten Cleghorn.
"Golfbanen ligger nær fabrikken,–
–og nesten hver dag kan de arbeidende barna se ut og..."
"...og..."
"Og se mennene slå sine slag!"
Var det det du lærte i fjor? Å begynne noe og ikke avslutte det?
–Nei, sir. –Sett deg.
Hvem står for tur? Du? Reis deg.
–Hvor lenge skal du gjemme deg? –Jeg byttet college for å søke...
–Jeg er rørt. Hva heter du? –Samantha Booke, med E.
Reis dere, frøken Booke, med E.
Sett dere på Den hete flekken, frøken Booke. Med E.
–Vi har aldri hatt en kvinne på laget. –Jeg vet det, sir.
–Hvorfor skal du være først, syns du? –Jeg er like kvalifisert som...
Tema: Bidrag motvirker hardt arbeid. Du skal være imot.
Med bidrag forsvinner den sterkeste grunn til å jobbe, nemlig overlevelse.
Da forverres de fattiges arbeidsvilje. Hva svarer du til det, frøken Booke?
Det stemmer ikke. New deal gagner barn, handikappede og gamle...
–Er det fakta? Snakk høyere. –Det er fakta!
–Hva er kilden din? –USAs president.
–Har du pratet med president Roosevelt?
–Naturligvis ikke.
–Jeg har hørt på "Fireside Chat". –Et radioprogram?
Noen andre kilder? Fins det andre kilder?
Ja, det gjør det. Som blikket hos moren som ikke kan gi barna mat.
Uten bidrag sulter folk, herr Tolson. De arbeidsløse sulter!
Herr Burgess er arbeidsløs. Han sulter åpenbart ikke.
Jeg dro deg inn. Du hevdet noe galt, så sin syllogisme falt i stykker.
Din logikk brast. De arbeidsløse sulter og herr Burgess er arbeidsløs.
Slutning: herr Burgess sulter. Du gikk ut fra en feilaktig antakelse.
En klassisk feil. Hvem står for tur?
–Du hadde rett. –Hva heter du?
Henry Lowe. Med E.
Jeg gir deg et tema og du kommer med et passende litterært sitat.
–Sett i gang. –Skjønnhet.
"Jeg hørte den gamle si at all skjønnhet forsvinner, som vannet."
–Veldig bra. –Historie. Nevn forfatteren nå!
"Historien er et mareritt som jeg prøver å våkne fra." James Joyce.
Selvmedlidenhet.
"Jeg har aldri sett noe vilt som syntes synd på seg selv." D.H. Lawrence.
–Jeg elsker D.H. Lawrence. Jaså... –Herr Farmer.
Jeg har øyne i nakken og ører på begge sider av hodet. Reis dere.
Hva er ironisk med navnet Bethlehem Steel Corporation?
I Betlehem ble Jesus født,–
–fredens prins, og Bethlehem Steel produserer våpen.
Veldig bra. Sett deg. Hvem står for tur?
Samantha!
Samantha.
–Herr Tolson er tøff, hva? –Ja, det er han virkelig.
Jeg heter James.
–Er dr. James Farmer faren din? –Ja, det er han.
Jeg har ham i teologi og han snakker i tunger. Franske, gresk, latin...
–Hvor mange språk snakker han? –Sju språk.
–Han må være smartest i Texas. –Det sier ikke så mye.
Hvorfor vil du være med på laget?
Det er bra å trene.
Jeg skal bli advokat. Vet du hvor mange svarte kvinnelige advokater Texas har?
To. En av dem er tanten min.
Ser man det! Hvor gammel er du?
Jeg fyller 16...om 21 måneder.
Unge dame. James. Jeg vil bare si takk.
For i kveld. Hvordan mange står opp mot Tolson?
–Jeg gjorde det. –Nei, du svarte og jeg siterte.
Men frøken Booke, med E, kjempet tilbake.
–Og tapte. –Du hadde kunnet vinne.
Hvorfor er ikke "Fireside Chat" en velbegrunnet kilde?
Ingen har bedre tilgang til den statistikken enn presidenten.
Hvis du hadde sagt det, hadde du vunnet.
Jeg vet ikke, han hadde sikkert kommet på noe å si.
–God natt, James. –God natt, Samantha.
Dere er alle begavede.
Ikke se det som et nederlag om dere ikke blir valgt.
Som at deres intellekt svartmales. "Svartmale".
Man finner det overalt. Det står til og med i ordboken.
Til og med i en svart professors tale.
På noe vis sidestilles "svart" alltid med "mislykkethet".
Skriv deres egne ordbøker og gjør dette til en ny begynnelse!
Selv om dere ikke kommer med.
Wiley Colleges retoriske selskap 1935–1936 ser slik ut:
Debattantene–
–er herr Hamilton Burgess fra fjorårets lag. Sett deg, herr Burgess.
Herr Henry Lowe.
Reserver blir frøken Samantha Booke, med E–
–og til slutt...
Junior! Ta det rolig.
–Hvor er pappa? –Han skriver på en forelesning.
–Pappa. –Hva er menneskets største svakhet?
Å ikke tro? Tvil?
Akkurat. Takk, Junior.
–Matteus 14:31, det skal det handle om. –Pappa.
"Dere svake i troen, hvorfor tviler dere?"
Pappa. Jeg kom med på debattlaget.
Gratulerer. Hvem andre er med på i laget?
–Vi er fire, jeg er reserve. –Hvilke er ordinær?
Hamilton Burgess og Henry Lowe. Den andre reserven er Samantha Booke.
–En jente? –Hun vil bli advokat.
–Advokat? –Hun er veldig intelligent.
–Er hun søt? –Vet ikke. Jeg har ikke tenkt på det.
Det er bra å være med på debattlaget, men du må ikke miste fokus.
Ja, sir.
Hva gjør vi her?
Vi gjør det vi må gjøre, så vi kan gjøre det vi vil.
–Jeg må gjøre leksene mine. –Sett i gang.
Pappa har en butikk med epler, bananer, kaker, munker, egg, fiken–
–og gonzolabønner.
–Hva er gonzolabønner? –Tullprat!
Klar, ferdige, gå!
–...aprikoser... –Tullprat!
Se opp!
–Hva var det? –Jeg vet ikke.
–Sett deg. –Følg med.
Sitt stille.
–Hva er det? –Det er en gris. Jeg kjørte på en gris.
–Stille, din kjøter! –Gå inn i bilen!
–Hva faen har hendt med svinet mitt? –Jeg er lei for det. Jeg så det ikke.
–Du har drept svinet mitt. –Jeg ber om unnskyldning. Jeg betaler.
Hvor mye vil du ha?
Det vil koste deg 25 dollar.
Jeg har bare noen dollar på meg, men jeg kan...
Jeg har en sjekk. Lønnen min fra Wiley College.
Den er på 17 dollar og 36 cent. Du kan få den.
Jeg kan endossere den.
–Hva kan du gjøre? –Jeg skriver over sjekken på dere.
–Jeg vil se den. –Min kone har den i bilen.
Jeg går til bilen nå.
Inn i bilen, Junior.
Gi meg lønnssjekken, Pearl. Bare gi meg sjekken!
–Gi meg den. –Kona hans har den.
–Jeg trodde at den lå her. –Ta det rolig. Du finner den.
Her er den.
Her har jeg den.
–Jeg håper at den duger. –Det gjør den.
Plukk den opp, da.
Her.
Hvor faen skal du? Du må hjelpe oss å løfte svinet inn i bilen.
Ta tak i bakdelen!
Vi teller til tre. Et, to, tre...
Byniggere... For fine til å få skitt på hendene.
–Pappa... –Jeg sa at du skulle gå inn i bilen.
–Hvem er dommeren? –Dommeren er Gud.
Han utpeker vinneren, det gjør ikke motstanderen min.
Motstanderen eksisterer ikke.
Han er bare en stemme som avviker fra sannheten.
Dommeren er Gud! Han utpeker vinne- ren, det gjør ikke motstanderen min.
–Hvem er motstanderen din? –Han eksisterer ikke.
Han er bare en stemme som avviker fra sannheten.
–Hvem er dommeren? –Dommeren er Gud.
Han utpeker vinneren, det gjør ikke motstanderen min.
–Hvem er motstanderen din? –Han eksisterer ikke.
Han er bare en stemme som avviker fra sannheten.
Motstanderen min er bare en stemme som avviker fra sannheten.
Si sannheten.
–Jeg liker å prate. –Er det bra?
Jeg har alltid villet være stille og mystisk, men ikke kunnet holde munn.
–Ville du slått deg selv i et slagsmål? –Nei, sir.
Ikke gjør det i en ordkamp! Ikke tøys om deg selv!
Bruk humoren din mot motstanderen din!
–Herr Farmer. –Ja, sir.
Er du glad? Fortell noe vi ikke vet om faren din!
–Han var den første svarte... –Noe vi ikke vet, herr Farmer.
Han spaserte fra Florida for å gå på Boston University.
–Han gikk ut med høyeste karakter. –Herr Lowe.
–Fortell om far din! –Kan ikke du fortelle om faren din?
Vi prøver å bli kjent. Jeg er ikke med på debattlaget.
Debatterer vi ikke nå?
Ok. Jeg er for.
Ta den ondeste og mest rastløse niggeren!
Ta av ham klærne hans foran alle andre niggere!
Fest beinet hans med tau i to hester og sett fyr på ham–
–og slå hestene til de river ham i to foran de andre negrene.
Pisk og slå resten av mennene, så de nesten dør.
Ikke drep dem, men skrem dem, for de kan være nyttige til avl.
Vet noen hvem Willie Lynch var? Han var en brutal slaveeier i Vestindia.
Noen slaveeiere hadde problemer med å kontrollere slavene sine–
–så de ba herr Lynch lære dem metodene sine.
Ordet "lynsje" kommer fra ham. Metodene hans var enkle,–
–men avskyelige.
"Hold slaven fysisk sterk, men mentalt svak og avhengige av slaveeieren."
"La dem beholde kroppen, ta deres forstand!"
Jeg og alle andre professorer på dette college–
–er her for å hjelpe dere–
–å finne, ta tilbake og beholde den forstand som tilhører dere!
For du har åpenbart mistet den.
Det er alt du trenger å vite om meg, herr Lowe.
Slutt for i dag.
–Vil du danse? –Ja!
Kom!
–Du danser bra. –Takk. Jeg øver på rommet mitt.
Fortsett med det.
–Unnskyld meg. Punsjen din. –Takk.
–Jeg skal nok også hente litt punsj. –Du kan få min om du vil.
Ok?
Skal vi gå og høre på ordentlig musikk?
–Jeg går ikke herfra. –Vi er snart tilbake.
–Hva vil anstanden min si? –Hun kommer ikke til å merke noe.
Hva er det? Er du redd?
Herr Tolson?
Herr Tolson!
De lyver for regjeringen så de skal slippe å dele midlene med dere.
Fagforeningen vil at dere skal organisere dere, så det blir rett.
–Skal vi streike? –Da tar de bare inn meksikanere.
Så kan de skyte oss alle sammen.
De vil at dere skal tro det. De er idioter og smarte forretningsfolk.
Er vi organisert, kan ingen våpen stoppe oss.
Snakk om hvordan de drepte fordi de prøvde å organisere seg, da?
–Det var 1919. –De skjøt pappaen min.
Det var leit, men de var alene. Det er det jeg mener.
Det er 1935 nå. Vi har arbeidsmarkeds– kommisjonen og AFL–fagforeningen.
Du har ikke en dritt! Han har ikke en dritt!
–De kommer! –Slokk lyset! Ned på golvet.
Denne veien.
Skynd dere!
Skynd dere! Ok.
–Hva gjør du her? –Jeg så deg med underlige klær.
Tror du at de ville høre på meg om jeg hadde smoking?
Hør her. Du må ikke fortelle hva du har sett. Ikke engang kona mi vet.
Jeg lover å ikke fortelle. Jeg sverger på en haug med bibler.
Kom!
Junior.
–Skal du bare stå der? –Nei, sir.
–Jeg er lei for at jeg er sen. –Er du lei deg?
Klokken er ett om natten. Jeg har lett etter deg overalt.
Jeg gikk til herr Tolson etter dansen.
Jeg tenkte at du kanskje gjorde det, så jeg gikk dit.
Jeg pratet med Ruth. Hun sa at Tolson var ute og at du ikke var der.
Nå gir jeg deg en sjanse til.
–Hvor var du? –Det kan jeg ikke si.
Gud, så urolige vi har vært.
Junior.
–Hvor har du vært? –Jeg kan ikke fortelle det.
–Hvorfor ikke? –Jeg vet ikke.
"Jeg vet ikke," er ikke et akseptabelt svar.
Ikke å tie heller.
–Har du drukket? –Skatt...
Det må du ha gjort om du ikke vil fortelle hvor du har vært.
–Fortell nå hva som er galt! –Noe er feil!
Var du med jenta? Du er 14 og ha tid til å treffe jenter senere.
–Jeg var ikke med Samantha. –Junior...
Hvor var du, da?
Hvor var du, vennen min?
Vil du ikke prate? Ok. Men du forlater ikke dette huset.
Du forlater ikke huset før du har sagt sannheten.
–Skolen, da? –Ikke still spørsmål!
–Ikke hev stemmen! Skal du heve den? –Jeg hever ikke stemmen.
–Skal du ta en jobb? –Bare be om unnskyldning!
Hvorfor skal jeg be om unnskyldning?
Som du ba grisebonden om unnskyldning?
Hva sa du?!
Nå går du på rommet ditt.
Junior...
Jeg gir meg ikke på dette, Pearl.
Jeg vet det.
Jeg kan ikke la sønnen min bli fordervet.
Du har rett.
Nå går vi og legger oss. Jeg tar ham til skolen i morgen. Ok?
Ok.
Jeg skal være ærlig, gutter. Jeg har det slett ikke bra i dag.
–Så leit. Du ser godt ut. –Ja, du ser veldig godt ut.
Det kommer noen hvite menn nordfra–
–som skaper problemer mellom svarte og hvite.
De sier at innhøsterne og arbeiderne skal danne en fagforening.
En fagforening? Hva syns dere om det?
Jeg vet ikke, sir. Jeg har ikke tenkt mye på det.
Det er en dårlig ide. Det er en dårlig ide, stol på meg!
De sies at det ble holdt et hemmelig møte i går. Vet dere noe om det?
–Nei, sir. –Vet dere ikke om det?
–Samuel? Lover du? –Ja, sir. Jeg sverger.
Da så, så. Vi ses.
Vår første debatt–
–holdes om en uke.
–En uke? –Begynner vi ikke mot Prairie View?
–Vi må varme opp først. –Mot delstatens beste svarte college?
–Ja, herr Burgess. Skremmer det deg? –Ja, sir.
–Vi rekker ikke skrive argumentene. –Jeg skriver argumentene.
Skal du skrive argumentene? Ser jeg ut som en postmann?
Ikke still spørsmål ved meg igjen.
–Du ser ut som en student. –Så jeg klarer det ikke?
Det handler om erfaring. Jeg skriver argumentene!
Slik har det vært og så skal det forbli! Flere spørsmål?
Én uke.
La meg presentere den første debattanten:
Fra Paul Quinn College har vi Otheree Hubbard.
Tema: Arbeidsledighetstrygd bør kuttes ut–
–når depresjonen tar slutt. –Hvis den tar slutt.
Jeg har reist til 1536, da Englands første fattiglover trådte i kraft.
Arbeidsledighetstrygden ble finansiert gjennom frivillige donasjoner,–
–men etter en tid skapte engelskmennene et bidragssystem–
–som ble betalt med ufrivillige donasjoner, mer kjent som skatt.
Systemet var en katastrofe. Folk må få arbeid,–
–men for å klare det kan man ikke la økonomien beskattes i hjel.
I kapitalismens barndom var devisen: "Den som ikke jobber skal ikke spise."
Da fantes nok arbeid, men slik er det ikke lenger.
Nå er det mange som vil arbeide, men som ikke får. Skal ikke de spise?
Den nye devisen bør være: "Man skal ha rett til å kreve av samfunnet–
–like mye som han gir til samfunnet."
Vi søker desperat etter løsninger. 60 millioner i måneden i trygd?
Betal, hvis lofferne forsvinner.
En sjudel av befolkningen på trygd? Ja da, hvis elendigheten vår tar slutt.
En så desperat nasjon er en fare for seg selv.
En romersk general skapte en gang fred i en opprørsk provins–
–ved å drepe alle innbyggere. En romer skrev:
"Solitudinem faciunt, pacem appellant." Det betyr:
"De skaper ødeleggelse og kaller det fred."
Paul Quinn–debattantene ville også skapt ødeleggelse og kalt det fred.
De vil la de arbeidsløse dø, så økonomien kan leve.
En intelligent kvinne jeg kjenner ville støtte sine argument for trygd.
Hun nevnte da blikket hos en mor som ikke har mat til barna sine.
Kan dere se det barnet i øynene? Se hans blodige føtter?
Eller spør du hans sultende søster om hennes fars arbeidsmoral?
Han er god.
Wiley, Wiley, Wiley!
Den store fisken eter den lille, men fiskens farge er uviktig.
Seire: 2 Tap: 0
Hvis Mississippi hadde sett bort hver gang en svart person ble lynsjet,–
–skulle ikke regjeringen ha grepet inn da?
Vinneren er...
Wiley College.
Wiley College nye mestere
Ja, betjent. Jeg tror jeg vet hvem ringlederen er.
Ja, hvis det er det du vil.
Ja, ok. Adjø.
Faen. Det var betjent Wainright.
–Texas Rangers? –Ja.
Han vil at jeg skal vente med å ta mannen til han og karene kommer.
–Han vil vel i avisen. –Vi gjør alt arbeidet og de får æren.
Ja.
Det er vel slik verden virker.
Eller hva sier du, Samuel?
Jeg har en kunngjøring.
Nylig har jeg, vi, sendt brev til noen store universitet–
–og fortalt om vårt lag og hva vi har drevet med.
I går fikk vi svar.
Fra Oklahoma City University. Ja, de er angelsaksiske.
Vi er et av de første svarte collegene som får debattere med et hvitt college.
–University of Oklahoma! –Nei, Oklahoma City University.
–Debatten skjer utenfor campus. –Hvorfor?
Iblant må man ta et skritt om gangen, herr Lowe.
De slipper oss altså ikke inn.
–Man må ta et skritt om gangen. –Det er en stor mulighet.
Så husbonden gir oss en smule fra tallerkenen sin?
–Hva er det? –Jeg tror at Lowe er redd.
–Hva er jeg redd for, James? –For å debattere med hvite.
La meg ta det! Jeg kan debattere med angelsaksere hvor som helst.
I en mørk bakgate, forfulgt av folk med våpen. Jeg debatterer hvor som helst!
–Jeg er ikke redd. –Det er jeg.
Herr Tolson, da jeg kom hit så jeg sheriffen stå utenfor huset ditt.
Hva er det som skjer?
–Du bør kanskje spørre sheriffen. –Jeg har hørt rykter om deg.
Pappa lurer på hvorfor en kommunist underviser oss.
Mine politiske meninger kommer ikke til å risikere laget.
Det gjør de alt. Jeg kom ikke til Wiley for å bli etterforsket.
Jeg vil ikke trekkes inn i noe. Hvis foreldrene mine...
Unnskyld.
Bare si at du ikke er kommunist, for ellers...
Ellers hva?
–Ellers hva? –Så må jeg slutte, sier pappa.
Fortell, da.
Mine politiske meninger angår ingen andre.
Da må jeg slutte.
–Takk for en herlig middag. –Vær så god, Ham.
Lykke til i Oklahoma, alle sammen.
Jeg vet at dere vinner.
Vil noen andre slutte, så forstår jeg det.
Tema: Svarte bør tillates... bør tillates...
–Jeg hører ikke. –Høyere.
Tema...
Svarte bør tillates å gå på delstatsuniversitetene.
Vi skal bevise at om man forbyr svarte–
–å gå på delstatsuniversitet så er det ikke bare galt. Det er absurd.
De svarte er ikke bare en farge i den amerikanske veven.
De er tråden som holder den sammen.
Se hva som har hendt juridisk og historisk!
13. mai 1865 døde den siste soldaten i borgerkrigen: svarte sersjant Crocker.
De første amerikanere som fikk utmerkelser i Frankrike i 1918–
–var to svarte menn.
I 1920 kunngjør New York Times at N i "Negro" skal være stor bokstav.
Å tvinge på Sørstatene noe de ikke er klar for–
–ville lede til mer hat mot de svarte.
Dr. W. E. B. Dubois, den mest fram- stående svarte forskeren i USA, sier:
"Det er sløsing med penger, tid og temperament–
–å forsøke å tvinge en sterk majoritet til å gjøre noe de ikke vil."
Min motstanderen ga blaffen i å si at dr. W.E.B. Dubois–
–ble filosofidoktor ved et college for hvite: Harvard.
Dr. W.E.B. Dubois fortsetter: "Det er umulig–
–for en neger å få en god utdannelse ved et college for hvite."
Den mest framstående svarte forskeren har fått en utdannelse for hvite.
Dubois kjenner til hvites motstand mot forandring.
Hadde ingen tvunget Sørstatene til noe de ikke var klar for,–
–skulle jeg vært lenket og frøken Booke ville løpt fra sin husbond.
Jeg er enig. Det er sant.
Altfor mange hvite lider av sykdommen rasehat–
–og derfor kan negre ikke bli lykkelige på college for hvite i Sør.
Hvis man er ulykkelig, er det umulig å få en god utdannelse.
Ja, svarte og hvite kommer til å gå på samme campus–
–og dele klasserom. Men dessverre har den dagen ikke kommet ennå.
Så lenge skoler er segregert–
–vil svarte få en utdannelse som er annerledes og dårligere.
Oklahoma betaler fem ganger mer for et hvitt barns utdannelse–
–enn for et faget barns. Det innebærer bedre lærebøker for det ene barnet.
Det er skammelig, men motstanderen min sier at tiden ikke er moden–
–for at hvite og fargede skal gå på samme college–
–og dele klasserom. Når er tiden da moden?
Er den det i morgen, neste uke, om 100 år? Aldri?
Tiden for rettferdighet, tiden for frihet og likeverd–
–er alltid, alltid akkurat nå!
Takk.
–Hva er dette? –Altervin. Du får hår på brystet.
Smaker det ikke godt? Du vet var doen er.
...og mine våpen var mine ord. Jeg trengte verken revolver eller kniv...
–Møt meg utenfor om fem minutter! –Hva skjer da?
Jo, det gjorde jeg og det vet du best av alle.
Hvordan står det til, Pearl?
–Hvor er mannen din? –På kontoret.
Dr. Farmer.
Gratulerer, Melvin. Nå vet folk hvem vi er.
Din sønns research er uklanderlig.
Det var godt å høre. Morsomt å høre.
Det fins de i byen som ikke liker det du gjør utenfor vårt college.
De kaller deg radikal. Det ville ikke overraske meg om de hengte deg.
–Da må de fange meg. –Dette er alvor, Melvin.
En sulten svart mann som stjeler havner i fengsel.
En forretningsmann havner i kongressen. Det er galt, syns jeg.
Hvis det gjør meg til radikal eller sosialist, la gå.
–Jesus var radikal. –Vær forsiktig.
Sinnssykehus er fulle av folk som tror at de er Jesus.
Så du tror at du er Jesus? Du vet hva man kan gjøre med ord.
–Ikke tro at du er Jesus! –Jeg tror ikke, jeg vet det.
Jeg dømmer deg ikke.
Jeg er bare bekymret over metodene dine.
–Hvilke metoder? –James var vel der den kvelden?
Han var ikke med meg. Jeg har gjort alt for å holde ham utenfor.
–Vil han være med? –Du bør kanskje prate med ham.
–Jeg får ingen rette svar av deg. –Jo, det får du.
Jeg tror at du var der med ham.
Han er 14, og jeg gjør alt for å beskytte ham.
–Er noen tørst? –Vær så god.
–Takk. –Vær så god.
Ok... Det er et flott selskap, Ruth.
–Det er tid for litt pai. –Jeg hjelper deg.
Det er feil anledning å prate om det. Gratulerer.
Det er så vakkert her.
Jeg er født her i nærheten. Opp elven, nær Jefferson.
–Jeg har vært her siden jeg var liten. –Bor foreldrene dine fortsatt her?
Nei, de er borte. Besteforeldrene mine oppdro meg.
Bestefaren min jobbet på et dike her i området. Gratis, selvsagt.
–Var han slave? –Bestemor sa jeg måtte passe meg,–
–for ellers ville konføderasjonens soldater komme opp ut av gravene sine.
Herregud...
–Hva er det? –Jeg har aldri sett deg slik.
–Hvordan det? –Du virker så rolig og fredelig.
Det er slik innsjøen påvirker meg. Når jeg er her, er jeg lykkelig.
Det er morsomt...
En del av meg vil bare bli sittende her ved sjøen.
Lese hele dagen og fiske når jeg blir sulten.
Den andre delen vil se alt. Dra til New Orleans, New York, Chicago–
–og til og med San Francisco.
Jeg vil bare spasere langs veien og...
Bare forsvinne.
Kanskje du kan ta meg med deg.
–Herregud! Skolebandet er utenfor. –Du sa jo at ingen kommer hit.
–Det stemmer. Vent! –Skynd deg, Henry.
–Henry! Kle på deg. –Hva er det?
Vi skal hente herr Tolson og Samantha og ha et peppemøte.
Hent Tolson, så ses vi senere på campus.
Kom an, Lowe. Du vet at det blir morsomt...
Jeg sier vel at du kommer senere.
Han kommer senere. Han må bare rydde.
Herlige nyheter, herlige nyheter! Telefonen min har gått varm.
Tre ulike universitet vil debattere med oss. Hvor er herr Lowe?
–Når får jeg debattere? –Tidligere enn du tror.
Når? Jeg er klar nå.
Herr Tolson, jeg har ikke noe imot at James...
–Hva er det? –kanskje jeg er lei av dette.
På å se andre debattere. Når skal jeg få en sjanse?
–Vi klarer oss ikke uten deg. –Dere klarer dere helt utmerket!
Unnskyld meg.
James! Vent, James!
Det var veldig stygt sagt.
–Jeg vil ikke miste deg som venn... –Hvordan miste noe du aldri har hatt?
–Har du aldri vært vennen min? –det gjør vondt å være vennen din.
Herr Tolson!
–Hvor er han? Har dere sett ham? –Vi får ikke lov.
–Har de gjort noe mot dere? –Nei.
Jeg er Dr. Farmer og dette er William Taylor, herr Tolsons advokat.
–Jeg vil treffe klienten min. –William! Hei, William!
–Hvordan føler du deg? –Takk, bra.
–Jeg kjente William da jeg var gutt. –Får jeg treffe klienten min nå?
Klienten din? Dessverre er klienten din litt opptatt nå, William.
–Opptatt med hva? –Sheriff!
Plassere ut noen menn.
Løslat ham! Løslat ham!
–Er de med dere? –Ja.
Dette skjer med en by når fagforeningen kommer. Det blir problemer.
Noen kan bli skadet, hvis du forstår hva jeg mener.
Du har ingen bevis mot herr Tolson. Jeg foreslår at du løslater ham.
Jaså, det gjør du? Og hvem faen er du?
For noen måneder siden slo man til mot Floyd Tillmans låve.
Innhøstingsfolk som holdt et fredelig og lovlig møte ble angrepet brutalt–
–av et borgervern.
Det fins vitner som sier at du var med.
Hvis du ledet det angrepet, så var det du som brøt loven.
–Truer du meg? –Nei, sir. Det ville jeg aldri gjort.
Men jeg kan ikke snakke for dem utenfor.
En urettferdig lov er ingen lov i det hele tatt.
–Hva mener du? –En masseslakt–
–av hvite og svarte borgere av Texas Rangers...
Er det virkelig det du vil ha som sheriff?
Hvis du lar Tolson dra hjem,–
–så tror jeg at de utenfor også vil dra hjem.
Den grisen var ikke verdt 25 dollar. Du skylder far penger.
Sett deg, herr Farmer.
Herregud...
SMU har stilt inn og University of Georgia følger etter snart.
–Hvorfor? –Jeg har blitt svartelistet.
Rektor og styret har bedt meg slutte å arbeide for innhøsterne.
De sier at det ikke er min sak.
Så det ser ille ut.
Karrieren min er i fare og mitt debattlag har ingen steder å ta veien.
–Vet noen hvem Antaeus var? –En bryter i greske mytologien.
Hans mor var Gaia, Mor Jord.
Hver gang noen kastet ham i bakken, ble han sterkere.
Akkurat. Det gjorde ham sterkere. Et tap gjorde ham sterkere.
Dere er mine elever og jeg læreren deres, det er en hellig pakt.
Skal jeg si be dere slutte nå fordi rektor og sheriffen sier det?
Fordi Texas Rangers sier det? Nei, det vil jeg ikke gjøre.
–Jeg sier at dere aldri skal gi opp. –Vi skal ikke gi opp.
–Hva vil du at vi skal gjøre? –Debattere mot Harvard.
De er nasjonale mestere. Seirer vi over dem, seirer over vi de beste.
Harvard vil ikke stille opp mot lille Wiley College i Marshall i Texas.
–De vet hvem vi er. Jeg har skrevet. –Hvordan får vi svar?
Ved å fortsette å vinne. Howard University kommer til Prairie View.
Vinner vi mot Howard, har vi slått de to beste svarte collegene–
–og jeg kan garantere at Harvard får vite det. Ok?
Ja.
Let på kartet! Finner du den? Prairie View, Texas. Vei 127.
–Vis hvor jeg skal se! –Vei 127, nær Waxahachie.
–Den er der, men du ser den ikke. –Jeg ser det "2" og "7".
Let etter "1" så har du funnet den.
Etter 126, før 128.
Jeg tror ikke at... Hvor gammelt er dette kartet?
–Hva gjør du? –Jeg skal skjære ham ned.
Kom tilbake, lukk døren.
Ikke rør dere.
Legg dere ned!
Legg deg ned, du også.
–Det er niggere i bilen! –Kom!
Ut av bilen! Ut av bilen! Stopp bilen!
Bli sittende, alle sammen.
Jeg henter nøklene.
–Hvordan står det til, frøken Becker? –Bra, takk. Rommene deres er klare.
Henry.
Henry!
Hei, skatt. Hva er det?
Er du oppe og venter på meg?
Hva er det, skatt? Skatt!
Samantha?
Vær stille, nå går vi inn. Kom!
–Hvor skal vi? –Til rommet vårt.
Jeg tar meg av ham, herr Tolson.
Sett deg bare ned!
Ikke i den sengen.
Kom! Gi meg en klem.
Slutt!
Se der borte, ser du det òg? En svær, svart nigger henger i et tre
–Løp, nigger, løp –Du er verdiløs.
Tror du at det bare er du som har det vondt?
Ok, unnskyld...for alt. For...
For at jeg har drukket. Jeg ber om unnskyldning.
Jeg prater ikke om meg.
Du har rett. Jeg skal snakke med henne.
–Nei, hun skal ikke se deg slik. –Jeg skal bare prate med henne.
–La meg være, James. –Lowe!
Ro deg ned! Hold opp! Jeg leker ikke med deg.
Ro deg ned! Er du helt gal?
Du vil aldri glemme det du så. Forstår du?
Iblant skjærer de av fingrene, tærne, nesen, ørene.
Iblant kjønnsdelene. Iblant flår de en levende.
Du vil aldri kunne glemme.
–Hva kan han ha gjort? –Han trengte ikke gjøre noe!
I Texas lynsjer de svarte! Forstår du?
Da spiller det vel ingen rolle hvor gode vi er?
–Alt dette er meningsløst. –Hva snakker du om?
Vi er bare en gjeng svarte som debatterer sånt vi er enige om.
Ikke snakk slik! Du får ikke gjøre det!
Ikke du.
Ha det. Gud velsigne deg.
–Hvor er Samantha? –Hun bli ikke med.
Hvorfor tror du? Hun ville dra hjem til skolen.
Du ville få en sjanse. Nå får du den.
Hvordan kan en svart mann forsvare fengselsstraffen–
–når han sett så mye undertrykking i sitt eget liv?
Hvordan? Jo, fordi forbrytelser er en form for undertrykking–
–og den svarte rasen er den rase som rammes mest av voldelige forbrytelser.
For oss både fengselsstraff både beskyttelse og gjengjeldelse.
Og for forbryteren innebærer det en mørk gave:
Lidelsen, som viser en mann hvem han selv er,–
–som vekker hans lidenskap for frihet–
–og hans håp om redning.
Neste debattant fra Wiley College er herr James Farmer Jr. Herr Farmer?
Mamma?
Skatt!
Hei!
Nå?
–Vi tapte. –Så leit.
Dette kom.
–Fra Harvard. Lurer på hva det står. –Åpne!
–Det ser ut som om noen har åpnet det. –Ikke jeg.
–Har du ikke åpnet det? –Nei.
Du er så dårlig til å lyve.
Les høyt.
"Herr Tolson, takk for at du skrev om deres seier over Oklahoma City."
"I dag fikk vi ytterligere et brev fra Wiley College, skrevet av Henry Lowe."
"Han fortalte fra en elevs synsvinkel om...at dere er ubeseiret."
Det er vi ikke lenger. "Vi vil invitere dere til..."
"Vi vil invitere dere til en debatt mot Harvard Crimson her i Cambridge."
"La oss få vite om dere vil komme."
–Skatt. –Ikke fortell det til noen.
Du trenger ikke takke meg. Jeg ville bare vise at jeg også kunne skrive.
–Men du kan gjøre meg en tjeneste. –Hva?
Behold Samantha på laget.
–Hvorfor skulle jeg gjøre det? –Det var en tøff kveld...
Ja, det var det, herr Lowe. For oss alle.
–Hun sviktet oss i siste minutt. –Nei, hun sviktet oss ikke.
Hun sviktet meg.
Godt.
Tema: Kapitalisme er umoralsk. Vi skal hevde at det er tilfelle.
Foran en masse Wall Street–bankfolk.
–Herr Tolson, jeg skylder deg en... –Du er sen. Kom inn og sett deg!
Samantha, jeg...
Problemet løst.
Makaroni med ost, stekt kylling, erter,–
–røde bønner med ris, maisbrød. Jeg la inn ferskenpai også.
Og brødpudding, selv om du ikke liker det.
–Takk, mamma. –Lykke til, min sønn.
–Pappa... –Ja, Junior.
–Hils Boston fra meg! Hører du? –Ja, sir.
–Kom, toget går snart. –Jeg kommer.
Ha det. Ha det, mamma. Jeg elsker deg.
Ha det, søster.
–Jeg elsker dere. –Vi elsker deg også.
Jeg blir ikke med. Jeg er løslatt mot kausjon og får ikke reise.
–Du kan ikke la dem stoppe deg. –De stopper ikke meg.
Men jeg vil ikke ødelegge deres store mulighet.
Dere kan vinne uten meg. Dette er det dere har villet hele tiden.
–Hvorfor har du ikke sagt noe? –Dere ville hatt for gode argument.
Du får ta over, herr Lowe. Hør på hva instinktet sier!
–Ja, sir. –Gå nå.
Gå nå.
–Hva skal vi gjøre uten deg? –Vinne.
Jeg trodde at noen skulle møte oss.
Wiley College? Harland Osbourne. Jeg skal ta meg av dere her i Boston.
Jeg heter Henry Lowe. Dette er James Farmer Jr. og Samantha Booke.
Bilen min står utenfor. Jeg tar kofferten.
Dere kommer til å bo på campus.
Debatten forårsaker stor oppmerksom- het. Den skal blir sendt over hele landet.
–Får vi se lokalet vi skal debattere i? –Selvsagt.
Hallo, Harvard!
Unnskyld meg. Skal dere være her?
Jeg antar at vi kommer til å finne det ut.
Se! "Herr Farmer".
Fem dollar! Jeg har fått fem dollar!
Jeg også. Det kalles kostpenger.
–Skal jeg ta den for deg? –Nei, ikke mine fem dollar!
–Jeg har fem dollar! –Jeg også.
Seddelen min er ny.
James, dette er en tesupé.
Da knasker vi bare. Vi sluker ikke.
–Hva vet du om det? –Ingenting.
Hei, jeg heter Wilson. Dette er til dere.
Takk.
Jeg kan ikke ta imot dem. Det ville vært upassende.
"Det ville vært upassende."
–Hvem er det fra? –Fra Harvard.
"Vi har kommet underfund med at dere bruker ferdigskrevne taler."
"At argumentene ikke er skrevet av elever."
"Vi endrer derfor temaet. Du får 48 timer på å skrive nye argumenter."
Alle elever får hjelp.
–Ja, sir. –"Begge lagene får samme bøker."
"Temaet er: Sivil ulydighet kan forsvares i kampen for rettferdighet."
"Wiley College vil argumentere for."
–Ingen vet hvor herr Tolson er. –De vil at vi skal tape.
–Vi vinner ikke uten ham. –Jo, men ikke uten ham.
Thoreau?
–Her er kaffen din, sir. –Takk, herr Wilson.
–Bare si "Wilson". –Takk, Wilson.
–Du må nevne Amritsar. –Ja, James...
Men vi må spare det beste til sist. Vi må få publikum til å...
Vi bør nevne Gandhis satyagraha–begrep.
Nei, jeg tror ikke at folk forstår hva satagara... Satchamaga...
Satyagraha. Det er sanskrit. Det betyr "sannhet" og "rettferdighet".
Akkurat.
–Vi må begynne med Gandhi. –Hvorfor gjøre det opplagte?
–Dette er Harvard, ikke sant? –Ja, derfor skal vi bruke Gandhi.
Hva er det første man tenker på... Jeg vil vinne, vil du vinne?
–Dette leder ingen steder! –Tolson sa at jeg var leder.
–Vi skal ikke begynne med Gandhi! –Du lyder som en småunge.
–Du er en småunge! –Og du er en idiot!
–Til helvete med deg og debatten! –Til helvete med meg? Ja da, gå du!
Vi vil ikke løpe etter deg! Vi er så lei av å løpe etter deg!
–Han kommer vel? –Glem det!
Du er så vakker når du sover.
–Henry... –Jeg vet det.
Men du kan ikke hindre meg i å se på deg.
Ti stille og gå og legg deg!
–Våkn opp, James. –Nei.
James.
Stå opp nå, James.
Hva er det?
–Hva er dette? –Notatene mine.
–Hvorfor gir du dem til meg? –Du debatterer istedenfor meg.
–Hva? –Det er din tur, James.
–Mener du alvor? –Du er gal.
–Du er like god som jeg. –Du kan ikke trekke deg.
Jeg trekker meg ikke, Samantha.
Tolson ga meg ansvaret, og han sa at du var klar.
–Jeg var ubrukelig på Howard. –Ja, det var du virkelig.
Skal du bare gi opp?
Nei.
–Hvem er dommeren? –Hva?
Hvem er dommeren?
Dommeren er Gud.
Hvorfor?
Han utpeker vinneren, det gjør ikke motstanderen min.
–Hvem er motstanderen din? –Han eksisterer ikke.
Hvorfor eksisterer han ikke?
Han er bare en stemme som avviker fra sannheten.
Akkurat. Si sannheten.
Direkte fra Harvard Memorial Hall i Cambridge.
Dette er WNBC som direktesender den historiske debatten–
–mellom lille Wiley College og Harvard Universitys debattlag.
Det er første gangen et college for svarte møter mesterne fra Harvard.
Nå stilner publikum.
Vi ønsker velkommen det framstående laget fra Wiley College,–
–våre flotte dommere, dere i publikum og gjennom radioens under, nasjonen.
Harvard University feirer 300 år i år–
–og har i Franklin Delano Roosevelt sin femte president.
Men ingen universitet, hvor storslått det enn er, kan leve i fortiden.
Så, i morgendagens ånd–
–presenterer jeg i dag debattantene fra Wiley College:
Frøken Samantha Booke, og herr James Farmer Jr.
Herr Farmer innleder.
Tema: Sivil ulydighet kan forsvares i kampen for rettferdighet.
Hvordan kan det være moralsk forsvarlig?
Det kommer på hvordan man definerer ordene... Ordet.
I 1919 i India–
–samlet 10 000 personer seg i Amritsar for å protestere mot britene.
Stille, broren din prater.
General Dyer stengte dem inne på en gårdsplass–
–og beordret troppene sine til å skyte mot dem i ti minutter.
379 mennesker døde.
Menn, kvinner og barn ble skutt kaldblodig ned.
Dyer sa at han har lært dem en moralsk lekse.
Gandhi og tilhengerne hans svarte ikke med vold,–
–men med organisert passiv motstand.
Gatene ble fylt av mennesker som nektet å reise seg–
–tross at de ble slått av politiet. Gandhi ble arrestert,–
–men britene måtte snart slippe ham. Han kalte det en moralsk seier.
Er definisjonen av "moralsk" Dyers lekse eller Gandhis seier?
Dere får velge.
Under hvert minutt mellom 1914 og 1918–
–da verden befant seg i krig, ofret fire menn sine liv.
Tenk? 240 modige unge menn ble slynget inn i evigheten–
–hver time døgnet rundt i fire lange år.
35 000 timer.
8 281 000 døde.
240. 240.
240!
Det var et blodbad, ufattelig mye større enn det i Amritsar.
Kan det finnes noe moralsk i det?
Nei. Bortsett fra at det hindret Tyskland i å underkue hele Europa.
Sivil ulydighet er ikke moralsk fordi man ikke bruker vold.
Å slåss med vold for sitt land kan være dypt moralsk–
–og det krever det største av alle offer:
Livet selv. Ikkevold er den maske sivile ulydighet bærer–
–for å skjule sitt sanne ansikt:
Anarki.
Gandhi mener at man skal behandle
sine motstandere med kjærlighet og respekt.
Selv om de er Harvardebattanter.
Gandhi mener også at de som bryter loven må akseptere sine straff.
Lyder det som anarki?
Sivil ulydighet er ikke noe vi skal være redde for.
Det er et amerikansk konsept.
Gandhi henter ikke inspirasjon fra en hinduisk skrift,–
–men fra Henry David Thoreau, som gikk på Harvard–
–og bodde ved en liten dam her i nærheten.
Motstanderen min har rett om en ting: Thoreau gikk på Harvard.
Liksom mange av oss var han litt selvrettferdig.
Han sa en gang: "Den som har mer rett enn naboene sine,–
–utgjør en majoritet på en person."
Idealisten Thoreau kunne ikke vite–
–at Adolf Hitler ville være enig med ham.
Demokratiets skjønnhet og byrde er følgende:
Ingen ide overlever om den ikke har støtte hos majoriteten.
Folket bestemmer hva som er moralsk, ikke en eneste person.
Majoriteten bestemmer ikke hva som er rett og feil. Det gjør samvittigheten.
Hvorfor skulle et menneske overlate samvittigheten til en lovstifter?
Vi må aldri noensinne bøye oss–
–for majoritetens tyranni.
Vi kan ikke velge hvilke lover vi skal følge.
Hvis vi kunne gjøre det, ville jeg aldri stoppet for rødt lys.
Far min er en av de menn som står mellom oss og kaos.
Han er politi.
Jeg husker dagen da partneren hans,–
–hans beste venn, ble skutt ned i tjenesten.
Det jeg husker sterkest er min pappas ansiktsuttrykk.
Ingenting som undergraver loven kan være moralsk–
–hva vi enn kaller det.
Hvorfor sier han ingen?
I Texas...lynsjer de negrer.
Jeg og lagkameratene mine så en mann hengt i en løkke rundt halsen.
Han brant.
Vi kjørte gjennom en lynsjemobb.
Vi trykket ansiktene våre mot gulvet.
Jeg så på lagkameratene mine.
Jeg så frykten i deres øyne.
Og noe enda verre: skammen.
Hvorfor skulle den svarte mannen henges uten rettssak–
–i en mørk og tåket skog?
Var han en tyv?
Var han en morder?
Eller bare svart?
Var han innhøstingsarbeider?
En prest? Ventet barna hans på at han skulle komme hjem?
Og hvem var vi som bare lå der uten å gjøre noe?
Hva han enn hadde gjort, så var det mobben som var forbryteren.
Men loven gjorde ingenting. Den lot oss bare undre hvorfor.
Motstanderen sier at ingenting som undergraver loven kan være moralsk.
Men loven gjelder ikke i Sørstatene. Ikke når svarte nektes boliger–
–og avvises fra skoler og sykehus. Og ikke når vi lynsjes.
Augustus sa: "En urettferdig lov er ingen lov i det hele tatt."
Det betyr at jeg har rett, og en plikt til å gjøre motstand...
Med vold eller sivil ulydighet.
Be for at jeg velger det siste.
I kveldens debatt mellom Harvard University–
–og Wiley College...
Og vinneren er...
Wiley College.
Sju år senere grunnla James Farmer Jr. Congress of Racial Equality–
–og ble en av lederne innen borgerrettsbevegelsen.
Etter et langt liv som lærer og forfatter døde James Farmer Sr. i 1961–
–dagen før advokaten Samantha Booke deltok i den første Frihetsreisen–
–til Alabama.
Henry Lowe studerte teologi ved University of California–
–og ble prest.
Melvin Tolson ble en verdensberømt poet.
Han fortsatte å arbeide for fagforeningen–
–som i 1936 hadde 31 000 medlemmer i sju delstater.
Wiley Colleges debattlag var ubeseiret i ti år.
Tekst: Per Olav Wiborg–Maurstad OrdioVision