Thomas i ja bili smo u trima državama.
U Massachusettsu, Rhode Islandu i New Hampshireu.
Računajući Connecticut, u četirima.
Za manje od pola sata ući ćemo u novu državu, New York.
Ovo je posjet Kipu slobode u trećem razredu.
Mama je rekla, kad se budemo vozili trajektom,
vidjet ćemo baš ono što je djed vidio kad je došao u SAD 1913.
Mama stalno govori o svom ocu.
Kaže da je bio sjajan čovjek, no nisam ga upoznao.
Umro je prije našeg rođenja.
Na pola puta je moj brat krenuo na zahod.
Vjerojatno će sve zasmrdjeti i svima će se povraćati.
Moj brat mi sve pokvari.
Već pet minuta je unutra.
Odavno je pustio vodu.
Žao mi ga je. Ljut sam i ponižen.
Klinci gledaju i mene, a ne samo Thomasa.
Braća Birdsey, jednojajčani zaostali blizanci.
Smrdi kao da je sve posrano! -Što se događa?
Što se događa? Sjednite.
Thomas je zaključan u zahodu.
Thomase! Smiri se! Slušaj me.
Gurni bravu, primi je i okreni ulijevo.
Vozaču! Možete li stati?
Moraš zajedno pomaknuti zasun i ručku.
Smirite se! Prestanite.
Kako se zove? -Thomas.
Thomase, pokušaj zajedno ulijevo pomaknuti zasun i ručku.
Možete li jednostavno vi povući? -Otvara se samo iznutra. -Shvaćam.
Zaglavilo se. -Moramo stići na trajekt u 10.45.
Nazvat ću prijevoznika, poslat će majstora.
To može potrajati dva ili tri sata.
Smirite ga. Sjednite, autobus kreće.
Propustit ćemo trajekt!
Svi su razočarani.
Dan je upropašten.
Idemo na benzinsku zvati pomoć.
Tada je mudrica Eugene Kavitsky došao s idejom.
Neka gurne udesno. -Ali brava ide ulijevo.
Ali možda ne zna što je lijevo, a što desno. -Dobro.
Thomase, pokušajmo nešto drugo. Gurni bravu udesno.
U suprotnom smjeru.
Eugene, zamijeni mjesto s Dominickom.
Hvala. Dominick, dođi sjesti kraj brata.
Jesi li dobro?
Uskoro stižemo.
Thomas se ostatak tog dugog dana sasvim isključio.
Nećemo propustiti trajekt!
U luci je Thomas rekao da ga je previše frka ukrcati se na trajekt.
Morao sam ostati s njim i vozačem.
Te sam večeri sanjao da sam zatočen u maloj mračnoj špilji
u šumi koja mi nije poznata.
Mrkli mrak je. Lupam i zazivam pomoć i napokon nalazim izlaz.
Shvatio sam da uopće nisam bio u špilji.
Nego u Kipu slobode.
ISTINA O MOM BRATU
Fixed by: www.ExYuSubs.com
Buđenje, spavalice.
Nećeš pogoditi tko je zvao jučer.
Tko je zvao?
Connie Chung.
Želi intervju s Thomasom. -Kriste!
Što je? Fora je.
Rade emisiju o reakcijama ljudi na operaciju Pustinjski štit.
On je itekako reagirao.
Jedva sam čekala da ti kažem.
Vidi ovo.
Što? Ajme!
Ajme, što je to? -Čuvar me opalio koljenom u testise
u Thomasovoj bolnici. Ne vjerujem kako su nabubrili!
Umirem od boli. -Onda, što misliš? -Molim?
Što misliš? -O čemu? O svojim jajima?
O Connie Chung? -Što s njom? -Moram joj odgovoriti.
Dala sam joj svoj broj na poslu. -Svoj broj na poslu? -Da.
Reci joj da ne može.
Ozbiljno? -Ozbiljno.
Dobro, ti odlučuješ. Samo... -Što?
Razgovaraj s njom, bila je ljubazna.
Čujte se telefonski prije nego što odlučiš.
I Thad se slaže. -Thad? Što se to njega tiče?
Ne tiče, ali bio je tu kad je zvala.
Kad sam završila razgovor, nismo mogli vjerovati.
Connie Chung s TV-a! -Opa, jebote!
Connie Chung s TV-a!
Ne želim da se taj šupak javlja na telefon, služi mi za posao.
Ne želim da njegov glas predstavlja moj posao.
Razgovaraj s njom, baš je jako ljubazna.
Ne sumnjam, zato što baš jako želi nešto od mene.
Connie Chung neće ti biti nova najbolja prijateljica. -Znam.
Ne zanima me to, imam svojih problema kao što vidiš.
Ne želim medijski cirkus oko naše kuće.
Manipulira tobom. -Nisam glupa.
Mislio ti to ili ne. -Ma daj, jebote.
Iskreno bih voljela da se brineš za mene kao što se brineš za njega.
Isuse Kriste!
To bi bilo baš lijepo iznenađenje, da se dečko brine za mene.
No ništa od toga, zar ne? Zato što nisam luda.
O tome bi se dalo raspravljati.
Nabijem te! -Nemoj tako, ne sada.
Prikoči malo.
Oprosti. Ne mislim da si glupa.
Ni da si luda. Teško je meni, teško je tebi, svima nam je teško.
Za brata se moram brinuti, tu nema rasprave, dobro?
To mora biti tako. -Dobro.
Samo ti daj. -Joy...
Nisam nerazuman.
Ovdje Henry Rood, Ulica Gillette 67. Zovem četvrti put u tri dana.
Zanima me kad ćete nastaviti raditi ovdje.
Ako je moguće, kad krene snijeg,
volio bih da kroz prozor ne gledam vaše skele!
Zovem iz "Three-Rivers Examinera".
Želimo intervju s Thomasom Birdseyjem čim mu bude odgovaralo.
Stani u red iza Connie Chung, šupčino!
Ovdje Lisa Sheffer, trebam Dominicka Birdseyja.
Ja sam socijalna radnica u institutu Hatch, zovem u vezi s vašim bratom.
Znam da je nastala gužva kad ste došli.
Znajte da sam ga posjetila i dobro mu je, s obzirom na okolnosti.
Večeras sam tu do 23 sata, a ujutro stižem u 8.
Uvijek me možete nazvati na 617-9300 ako vas zanima kako vam je brat.
Večeras je vrlo dobro, baš sam ga posjetila.
Pod stalnim je nadzorom, što je dobro.
Vi ste mu sigurno brat. -Da, Dominick Birdsey.
Lisa Sheffer. Ostavila sam vam poruku.
Hvala vam što ste tako brzo došli. Sjednite.
Tek sam jutros dobio vašu poruku.
Očito je došlo do nekog nesporazuma u vezi s mojim bratom. -Oprostite.
Dušo, kako si? Ne, netko mi je u uredu, mama radi.
Hvala ti, volim te. Bok!
Ispričavam se. Kći je prilično zahtjevna.
Pravo vam je ime Domenico?
Jest. Kako znate? -Piše u kartonu vašeg brata.
To je obiteljsko ime? -Ime sam dobio po djedu.
I moj se djed zvao Domenico. Zanimljivo, ne?
Domenico Parlapiano. Treba to izgovoriti!
Pokušavam prebaciti karton vašeg brata ovamo, no pritišćem Shift...
Možemo li razgovarati o mom bratu? Kako da ga izvučem odavde?
Ne možete. Smješten je ovdje na 15 dana.
Promatrat će ga se 15 dana. Kad to prođe,
slučaj ide pred suca, a potom vjerojatno na PSRB.
Ne želim biti grub. Vi ste prvo ljudsko biće koje sam ovdje sreo.
No kao prvo, nemojte mi govoriti u inicijalima. Drugo,
ne spominjite mi 15 dana, danas ću ga odvesti odavde.
A da vi promijenite ton? Duboko udahnite i smirite se.
Smirit ću se kad ovo prođe.
Vi nazovite njegova doktora dr. Willisa Ehlersa.
On će vam reći da je ovo pogreška, da mu ovdje nije mjesto
i da bi trebao biti u Settleu.
Dr. Ehlers više nije doktor vašeg brata.
Prebačen je. -Tko ga je prebacio?
Mjerodavno tijelo u Hartfordu.
Nije sve tako strašno. Dr. Patel mu je nova psihologinja, fantastična je.
Ne, dr. Ehlers je njegov doktor.
Liječi ga već četiri godine, uglavnom uspješno. -Uspješno?
Vaš si je brat odrezao šaku. -Nakon svakog ispada išao je u Settle.
Zašto je sada ovdje? Ondje je praktički dio inventara.
Da obavite jedan poziv i saslušate me...
Ne sviđa mi se vaš ton. Nimalo. Ako želite, možete otići.
Ja se ovdje borim za vas i vašeg brata. Pa prestanite.
Slušajte. Mom bratu nije mjesto ovdje.
Ne zna se braniti. -Shvaćam. -Vjerojatno je izvan sebe.
Kao da zečića bacite vukovima. Neće preživjeti ovdje.
A vi ćete biti krivi. -Neću, ali hvala. -Nego? -Bit ću otvorena.
Vaš je brat u forenzičkoj bolnici jer je teško mentalno bolestan.
I počinio je težak zločin. -Kakav zločin? -Znate što je učinio. -Što?
Omeo je neku gospođu u čitanju? Prolio je malo krvi po tepihu? -Malo?
Učinio je nešto posve bizarno, to ne dovodim u pitanje.
Ali koji težak zločin? -Imao je opasno oružje.
Sebe je ozlijedio! -Ali on se računa!
Ozlijedio je sebe, a on se računa, Dominic.
Poznajem ga bolje od svih. I ja sam opasniji od njega.
Tip je bezazlen! -Znate što je vaš problem?
Smirite li se malo, nešto ću vam objasniti.
Pretpostavljate da je ovo najgore mjesto za vašeg brata, no nije tako.
A i tu ništa ne možete učiniti.
Ništa. Nemoćni ste.
Thomas će ovdje biti najmanje 15 dana, u skladu s odlukom suda.
Što će biti poslije tih 15 dana?
Evaluacijski tim će dati preporuku sucu.
Da ga puste, prebace u drugu ustanovu ili da ostane ovdje,
pod mjerodavnosti komisije. -Što ona radi?
Zatvara ga. -Na koliko?
Godinu dana. -Godinu?! -Dosta je nasilja i vikanja.
Malo se smirite. Znam da ružno zvuči.
Kako da ga danas pogledam u oči i kažem:
"15 ćeš dana biti ovdje, a možda i još 365 dana." Kako da mu to kažem?
Danas ga nećete posjetiti. -Ma divni ste, jeb'o vas. -Dominick, dajte.
Zašto ga neću danas posjetiti? -Ima status najvećeg stupnja sigurnosti.
Složit ćemo popis posjetitelja do pet ljudi.
Koliko treba za to? -Obično dva tjedna. -Izaći će za dva tjedna!
Ne nužno.
Žao mi je. Možete me nazvati kad god trebate. U svako doba dana i noći.
Spojit ću vas s dr. Patel. Nazvat ću je sada,
možda vas može primiti. Sigurno vam može pomoći.
No ne vičite na nju, neće to trpjeti.
Dobar dan, ovdje Lisa Sheffer. Dobro sam, a vi?
Stignete li danas primiti brata Thomasa Birdseyja?
Žarko vas želi vidjeti.
Može u 17 h? -Može. -Onda 17 h. Puno hvala.
Eto ga. Ima puno posla, super je da smo danas upali.
Reći ću vašem bratu da ste ga željeli vidjeti. Da mu još što poručim?
Ne treba. -Nemate ništa?
To je sve. -Želite li mu poručiti da ga volite?
Zna da... -Svi to vole čuti.
Dobro, recite mu da ga volim. -Hoću.
Dobro jutro, gđo Rood. -'Jutro.
Mogu li razgovarati s vašim mužem? Ostavlja mi poruke.
Ne smijem mu smetati, piše. Ili je omamljen od alkohola.
Dobro. Ispričajte mu se u moje ime zbog kašnjenja.
Ne može se protiv kiše. A imam i neke privatne situacije. -Čitali smo.
Kako je on? Vaš brat. -Bolje je.
Ovisno o vremenu, posao ću završiti za maksimalno šest tjedana.
Fronta će proći za 24 sata pa krećem punom parom.
Ne mora me zvati. -Dobro. U redu je, stvarno.
Što piše? Veliki američki roman?
Publicistiku. Nekakav ekspoze. -Koga će prokazati, soboslikare?
Sutra ću svratiti. -Samo dajte.
Kad završim, bit će vam više zlo gledati me! -Ne bih rekla!
Hvala, gđo Rood.
Dome, dragi dome.
U kući koju je djed izgradio za svoju obitelj ostao je samo Ray Birdsey.
Pravi bijeli protestant iz Youngstowna u Ohiu.
Ovdje nema krvi Tempesta.
Ni talijanske uopće.
Ray?
Uvijek kad bih se vratio u Aveniju Hollyhock 68,
osjećao bih srdžbu i nemoć.
Opet bih imao deset godina i bio bespomoćan.
Kao mali često sam želio smrt očuhu. To mi je praktički bio hobi.
Stalno sam ga iznova ubijao u glavi.
Bacao niz liticu, spržio ga strujom u kadi,
upucao ga u lovu.
Djed je umro ono ljeto kad je mama zanijela s nama.
Napravio nas je tip čije ime vjerojatno nikad neću saznati.
Je li on znao za nas?
Zašto nam ga je tajila?
Zar je istina bila tako strašna?
Pozdrav, Jeanette!
Lažljivice!
Što je bilo?
Nisi prodao?
Uzmem jedan slobodan dan da odem u grad i što ona učini?
Predomisli se i kupi "Taurus" na drugom kraju grada.
Ima pravo na samo pet posjetitelja.
Moraš na sigurnosnu provjeru, potom na pretragu, prođeš detektor metala.
To što su ti učinili nije pretraga.
To je slučaj policijske brutalnosti.
Jesi li poslikao? -Nisam. -Moraš prije nego što zacijeli.
Moraš to dokumentirati.
Danas odi doktoru i neka te fotografira.
Prave, ukusne fotografije tvojih jaja.
Da imaš dokaz za nagodbu s tim gadovima.
Pokažeš im fotke i kažeš: "Vidimo se na sudu! Osim ako..."
"Što? Osim ako mi brata vratite u Settle."
Zamisao ti nije loša. -Zar ne?
Kad ga izvučeš, okreneš se i svejedno ih tužiš.
Ti bi to učinio, zar ne? -Samo tako.
Pruža ti se prava prilika, ozbiljno.
Volio bih taj novac, laka zarada.
Ovo je teška zarada. -Telefon ti zvoni. -Ono laka zarada. Čujem ga.
"Constantine Motors", ovdje Leo.
Ne, gospodine, predomislila se. -Što je bilo?
Odlučila se za "Taurus" u drugom salonu. -Nabrijala se na ovaj auto.
Predomislila se u zadnji trenutak. -Što je bilo?
Uzeo sam slobodan dan zbog audicije. -Molim?
Moraš si posložiti prioritete.
Ne zbog reklame, nego zbog filma. Hororca.
Riječ je o ulozi glavnog detektiva.
Ubijaju kršćanske tinejdžere. -Briga me.
Poklopi mu.
On je poklopio. -On je poklopio.
Moram ići. -Horor?
Zašto ja moram k njemu? Zašto on ne dođe? -Ne želi mene vidjeti.
Daj, ti si oduvijek omiljeni zet. -Glupost. Mrzi me.
Ne mrdaj. -A kamo ću?
Pozdrav, Gene.
Probudi se, stari.
Probudi se! -Koliko je sati? -Dva i petnaest.
Popodne, ako nisi siguran.
Izgledaš baš užasno, stari. -Hvala. -Jesi li uopće odspavao?
Izgledaš kao onaj pas obješena lica, kako se ono zove.
Baset. -Tako je. Tako izgledaš. -Odjebi.
Kažem ti jer nitko drugi neće.
Napala ga je hrđa. -Bez brige.
Imam za tebe lijepi "Isuzu". -Nađi drugu žrtvu. -Ozbiljno! -Ne!
Sredit ću ti dobru cijenu.
Prošli mi je put otpao prijenos! -Ne pamtim tako.
Nisam raspoložen, u kurcu sam.
Koliko si rekao da može ljudi na popis? -Pet.
Reci mu da me može staviti.
Ako želi.
Rado bih ga posjetio i uvjerio se da se drži.
I mi se dugo znamo, ne?
Reći ću mu, hvala. -Dobro, brate.
Da?
Dominick? Pozdrav, ja sam Dale.
Okinut ću koju fotku ako nemate ništa protiv.
Testikularna kontuzija, zar ne? -Da.
Sjednite.
Okinut ću koju fotku ozljede. Pokažite mi je.
Opa! To je to.
Dva, tri...
Murja vam je to učinila? -Da, zatvorski čuvar. -Gadovi.
Da sam bar ja bio ovako pametan. I ja sam jedanput dobio od murje.
Trebao sam nešto poduzeti. Vraćao sam se s koncerta "Aerosmitha".
Znate "Aerosmith"? Najbolji bend na svijetu.
Brat i ja bili smo napušeni kao zmajevi. Murja nas je zaustavila
i rekla da izađemo iz auta. Brat im je rekao da prošeću
i prebili su nas kao blesave.
Da sam imao dokaz, bio bih bogatiji.
Da sam bar pametan kao vi.
Iskoristi dan.
Ja ću se pobrinuti za malu. -Donesi je ovamo.
Bok, dušo.
Dessa... -Dominick?
Ne... -Nešto nije u redu. -Ne! -Ne znam što činiti!
Dominick, zašto... Ne!
Diše li?
Na najgorim obljetnicama...
Na dan Angelina rođenja ili smrti
još vidim Dessu povijenu kako rida dok vozilo hitne pomoći odlazi.
A tu je bio i moj brat.
Znali su da sam katkad ondje i tako je Angela ubijena.
Još se grčim kad se sjetim kako je govorio da je lako moguće
da je Angelina smrt upozorenje njegovih neprijatelja.
Na mene su se okomili CIA i FBI. -Prestani.
Žao mi je. -To nema veze s tobom.
To nema veze s tobom! Dobro?
Zaboravio sam je li se taj mjesec na njega okomio ajataolah
ili kolumbijski narkokartel.
No mogao sam mu glavu razbiti o jebeni zid kad sam to čuo.
Da smrt naše kćeri ima veze s njim.
Što je tebi?
Više od mjesec dana Dessa je bila zombi, a ja sam sve obavljao.
Imao posla s mrtvozornikom i policijom
i silnim složencima koje su ljudi donosili.
Gastronomski odred.
Kojih tjedan dana poslije sve sam bacio i oprao svo suđe.
Vozio sam se po gradu i vraćao ga.
Proći će.
Dessin otac uvjeravao me da ćemo mi "klinci" preboljeti svoj gubitak.
Čim dobijemo novo dijete.
Nemojte klonuti.
Da moramo početi što prije.
Prigrlite život.
Mnogi su to činili.
Propisivali nam trudnoću kao rješenje za našu tugu.
Sve će biti dobro.
Mislili su da su njezin osjet, zvuk i miris potrošni. Zamjenjivi.
Idem u šetnju.
Kao da Dessa i ja moramo samo izbrisati kći poput videokasete.
Dođi! Ideš ti?
Ne bih.
Idemo!
Izdržali smo nešto više od godinu dana, Dessa i ja.
Nismo se svađali, za to bi trebalo previše energije.
Počela je odlaziti na sastanke roditelja nenadano preminule djece.
Inzistirala je da idem i ja.
Zvao se Kyle.
Bio sam dvaput i nisam se mogao vratiti. Jednostavno nisam.
Ta me grupa živcirala, ako ću iskreno.
Osjetljivi tipovi stupali su u kontakt sa svojom tugom.
Ogreznuli u njoj.
Klub mrtvih beba.
Tjedni tulum sažaljenja.
Dominick, moraš mi se otvoriti.
Ne mogu ovo sama.
Molim te.
Čemu?
Razgovarat ćemo, plakati pa još malo razgovarati.
A ona će ostati mrtva. -Dominick...
Stani...
Život nije morao imati smisla, to je glavna fora. Kužite?
Možeš imati brata koji si u kosu stavlja metalne kvačice
protiv neprijateljskih signala s Kube,
biološkog oca koji se u 33 godine nije pojavio
i mrtvo dijete u kolijevci, a ništa od toga ništa ne znači.
Dessa je predvidjela koliko će nas pogoditi Angelin rođendan
i planirala je u skladu s tim.
Htjela je da otputujemo u Grčku i na Siciliju.
Da iskoristimo novac od životnog osiguranja koji smo dobili.
Vjerojatno sam mogao dobiti slobodno.
No odbio sam.
Rekao sam da je bolesno ići na put novcem od smrti.
No neizgovorena istina koju nisam mogao izreći bila je
da sam se bojao zatvoriti se u brodsku kabinu s njom.
Na brodu ne možeš zgrabiti ključeve i odvesti se.
Na brodu možeš napraviti novo dijete.
U prvih godinu dana vodili smo ljubav desetak puta.
Uvijek s dijafragmom, a ionako sam ga vadio na vrijeme.
Pomisao na to putovanje izbezumilo me.
Pođi bez mene, poticao sam je.
Odlučila me poslušati i otišla.
Imao sam vlastite planove za vlastiti oporavak.
Dominick Birdsey?
Ispričavam se.
Oprostite što sam vas prepala, spavali ste, zar ne?
A vi ste? -Dr. Patel. -Oprostite.
Samo sam malo ubio oko. -Onda dođite.
Oprostite.
Sjednite, molim vas.
Mislila sam pristaviti čaj prije nego što počnemo. Želite li vi? -Može.
Spavate li dovoljno, g. Birdsey? -Samo sam imao naporan dan.
Mogu vam ponuditi kamilicu, metvicu i šumsko voće. -Svejedno.
Omiljena riječ podvojenih američkih muškaraca.
Pasivno-agresivna je, slažete li se? -Može šumsko voće, hvala.
Kakva je situacija s mojim bratom? Jeste li ga vidjeli?
Jesam, danas.
Došlo je do incidenta. -Incidenta?
Brat vam je opterećen nadzornim kamerama.
Za užinom je počeo vikati i bacati hranu na kameru.
Kad ga je osoblje pokušalo obuzdati, okrenuo je stol.
Thomas je okrenuo stol? -Čujem da su obroci drugih pacijenata
završili na podu i nastala je gužva.
Pozvani su čuvari i situacija je stavljena pod nadzor,
no vašeg su brata morali vezati. -Ma dajte... Još je vezan?
Nije, do 16 sati se vratio u sobu.
Nisam vas htjela uznemiriti, paranoični pacijenti imaju ispade.
Govorim vam jer ste Lisi Shaffer rekli da želite biti informirani.
Kako je sada? -Povučen je i potišten.
Razgovarala sam s njegovim psihijatrom dr. Chaseom.
Razmišlja o povećanoj dozi haloperidola. -Kriste, evo ga.
Odvežete ga i nabijete mu luđačku košulju lijekova.
Kad su mu prošli put povećali dozu,
bilo je kao da ga je netko uključio u utičnicu.
Tumarao je kao komad slanine.
Neuroleptički lijekovi učinkovito ublažavaju deluzije i halucinacije.
Nažalost, pojačavaju negativne simptome. -Sve znam o tome.
Sve o flufenazinu i trifluoperazinu i drugima.
Ne možeš imati brata koji 20 godina ide po bolnicama
i ne biti upoznat s kemijskim vradžbinama.
Mrzi haloperidol. Od njega se osjeća užasno.
Nemate dopuštenje da ga pretvorite u zombija
zato što se izbezumio i okrenuo stol samo zato što je tako zgodno osoblju.
To mi je neprihvatljivo. -I meni je, g. Birdsey.
Ipak držim ponešto do profesionalne etike.
Ja se borim za vašeg brata, nisam neprijatelj.
Nisam luda znanstvenica.
Razgovarala sam s dr. Chaseom. Rekla sam mu da smatram
da povećanje doze haloperidola nije pametno i da je preuranjeno.
Rado ću doktoru prenijeti i vašu zabrinutost. -A to će nešto značiti?
Bog psihijatrije će pristojno saslušati i učiniti po svom.
Dajte. Već sam ovo prolazio.
Silno ste umorni, zar ne, g. Birdsey? -Jesam.
Jesam. Ovih 40 godina bilo je zbilja naporno, gospođo.
Biste li sada popili čaj?
Može.
Brat kaže da volite čitati, da vam je kuća prepuna knjiga.
Vrlo je živo pričao o vama. Silno se ponosi vašim umom. -Baš.
Ne slažete se? -Mislim da se Thomas može usredotočiti samo na Thomasa.
Zbog bolesti ne može misliti ni na koga osim na sebe.
Takav je bio i kao dijete? -Nije.
Više se brinuo. -O čemu?
O ljudima.
O meni. Više se brinuo i od nje.
Od koga to? -Moje majke.
Njega je zvala kunićem, a mene majmunčićem...
Zar je uopće bitno?
Sva je ta prošlost nebitna.
Sve smo ovo prolazili prije 20 godina kad je noćna mora počela.
Problem je genetski, nema veze s odgojem,
nemamo zašto kopati po prošlosti. Usredotočimo se na sadašnjost.
Dajmo mu odgovarajuće lijekove da može kontrolirati svoje ponašanje.
Pokušajmo ga naučiti samokontroli.
Neugodno vam je prisjećati se prošlosti? -Meni? Nije.
Zašto prebacujete ovo na mene? -Vi ste mu brat blizanac.
Vi ste njegov odraz, zdravo ja.
Znanstveno govoreći, vi ste ekvivalent kontrolne grupe.
Dio njega koji je slobodan tereta bolesti.
Kao jednojajčani blizanci, vi ste on, a on je vi, više nego ostala braća.
Ne znam...
Želim vam pustiti svoj razgovor s vašim bratom poslije incidenta danas.
Bila sam zadovoljna napretkom. Pomoglo bi da čujemo vašu reakciju.
Je li to pošteno? S obzirom na povjerljivost odnosa s pacijentom?
Opet se brinete o mojoj etičnosti, g. Birdsey.
Slušajte.
Razgovor s Thomasom Birdseyjem, 14.30, 16. listopada 1990.
G. Birdsey, jeste li svjesni da se ovo snima? -Svjestan sam, itekako.
Imam vaše dopuštenje snimku pustiti vašem bratu, gđi Shaffer, dr. Chaseu?
Ne dr. Chaseu, predomislio sam se. -Zašto? -Preopasno je.
Kako mogu znati da ne radi za Iračane?
U mojem si poslu ne možete priuštiti rizik. -Čime se bavite, g. Birdsey?
Nemam komentara. -Samo pokušavam shvatiti.
Mislite na prodaju kave i novina ili nešto drugo?
Znatiželja je ubila mačku, zar ne?
Smijem li vas zvati Thomas? -Ne smijete. -Zašto?
Ja sam Šimun Petar. -Apostol? -Bravo, gđo Gandhi!
Zašto me zovete gđa Gandhi? -Tako izgledate, Suzie Q.
Zašto sam Suzie Q.? -Otkud ja znam?
Ne znam znači li to što, ali tako je očuh katkad zvao mamu.
Tu zvuči baš poput njega. -Suzie Q. bio je nadimak vaše majke?
Zvala se Susan? -Nije, nego Concettina. Connie.
Tako ju je očuh zvao kad je...
Da?
Kad se ljutio na nju, kad ju je sprdao.
Možete nastaviti.
Jako malo znam o vašoj obitelji. Govorite mi o njima.
Majka vam je pokojna, zar ne?
Imate očuha?
I brata? -Blizanca, jednojajčani smo.
Voli čitati. Da mu samo vidite kuću, prepuna je knjiga. Jako je pametan.
A vi, g. Birdsey? -Pozvan sam, Bog me odabrao.
I odmah potom su me počeli proganjati.
Moj brat bio je dobar profesor.
Učenici su ga voljeli, poštovali njegovu pamet.
No dao je ostavku. -Zašto?
Ne znam. Nešto se dogodilo. Ne bih o tome.
Što sada radi? -Soboslikar je.
Govorim mu da se pazi radioaktivne boje.
No ne sluša me.
Čujete li, Dominick? Na svoj je način još zabrinut za vas.
Vidim ga kako je pokušava skinuti s prstiju.
I moj je očuh ima.
No više me ne posjećuje pa se ne moram brinuti.
Možete li mi govoriti o njemu? -Očuh nas je tukao.
Udarao vas je? -Kad smo bili mali, da.
Često ili katkad? -Često. -Katkad.
Skinuo bi remen i tukao me njime. -Gdje? -Po rukama.
Po stražnjici.
Jedanput me udario po licu i kopča mi je okrhnula zub. -Zaustavite.
Glupost, to se nije dogodilo.
Zub mu je stradao na sanjkanju na Cow Barn Hillu.
Spuštali smo se, prevrnuo se i udario zubom o metalni saonik.
Da prestanem? -Nastavite.
Dominicka nije tukao kao mene. -Nije? -Ne.
Uvijek bi se okomio na Bezvrijednog Thomasa.
Zašto ste se tako nazvali?
Je li istina, Dominick? -Što?
Vas bi obično poštedio? -Katkad jest.
Ja ga nisam provocirao kao on.
Bio sam pametan da znam kad ušutjeti, obraniti se.
On nije. Pustite snimku.
G. Birdsey, što mislite, zašto je vaš očuh bio stroži prema vama?
Ne mislim, nego znam. Bio je ljubomoran na mene.
Zašto je bio ljubomoran? -Shvatio je da Bog za mene ima posebne planove.
Otvorio bi moj ormar i urinirao po mojoj odjeći.
I po obući, stalno je to radio. Pišao mi je u obuću.
Zašto je urinirao po vašoj odjeći? -Nije to bilo ništa posebno.
Sitnica.
Radio je i gore stvari? -Mnogo gore. -Što je to gore radio?
Silovao je moju majku i tjerao nas da gledamo.
Ma daj...
Svezao bi me i gurao mi stvari u stražnjicu.
Kakve stvari? -Da Ray zna da ovo govori... -Oštre.
Olovke.
Odvijače.
Jednom je uzeo držak noža... -Ne mogu! Zaustavite!
Riječi vašeg brata silno su vas uzrujale, zar ne?
Me ne, zašto bi me uzrujale?
Silovao je mamu, a mi smo gledali. Gurao mu je odvijače u dupe.
Ma to je fantastično slušati!
Kriste, mislio sam da ste napredovali s njim. Jebote!
Recite mi kako se osjećate. -Kakve to ima veze?
Nemam ja bolesne, nastrane... -Djelujete bijesno, recite zašto.
Zanima vas zašto sam bijesan? Reći ću vam.
Trebao sam dovršavati posao koji sam trebao završiti prije tri tjedna.
No u trgovačkom centru slušam kako moj brat govori gluposti
koje se nisu dogodile.
Da, znalo je biti gadno.
Ray je imao vatrenu ćud. No nikad ga nije silovao odvijačem!
Dominick, molim vas, ne vičite.
Sjednite. -Ne želim sjesti! -Duboko udahnite.
Znate li kako se osjećam? Znate li?
Kao da mi je čitav život brat uteg oko vrata.
Otprije nego što se razbolio ili odsjekao si šaku.
Uteg koji me vuče na dno.
Imam taman dovoljno prostora da isplivam i dišem.
Mislio sam, jednog ću ga se dana riješiti. Presjeći uže.
No evo, 40 mi je godina i još se u ludari borim za njega.
Kužim sad, doista. Zbilja jebeno kužim.
Što kužite, Dominick?
Da je on moje prokletstvo.
Ja...
Oprostite.
Ne znam što da radim.
Vaše su mi reakcije puno otkrile, Dominick.
Ne biste trebali više slušati bratove snimke. -Vi ste rekli da će pomoći.
Možda je to bila loša zamisao.
To može pomoći, ali što pomaže jednom bratu, ne smije ugroziti drugoga.
Danas sam nešto naučila.
Da su dvojica mladića izgubljena u šumi. Ne jedan.
Nego dvojica. Jednog možda ne nađem,
toliko ga dugo nema da su mi izgledi mali.
No s drugim bih mogla imati više sreće.
Drugi me mladić možda doziva.
Jebote! -Pogodi tko je stigao!
Bok, Dominick! -Pridruži nam se!
Jesi li za bundevine sjemenke? -Nisam.
Kušaj! -Dominick, prepekli smo sjemenke. -Daj!
Što je rekao? -Baš je seksi kad je ljut.
Shvaćam te, ali nemaš pravo biti bezobrazan prema mom prijatelju.
Ovo je i moja kuća. Ako se želim opustiti poslije posla
i pozvati Thada, to je moja stvar. Ne zatvaraj mi vrata!
Ne zatvaraj mi vrata!
Ubijaš svako veselje. -Imao sam naporan dan.
Kad dođem kući, želim nešto pojesti, ozbiljan obrok.
Ne prepečene bundevine sjemenke.
A potom želim leći u krevet jer mi treba sna.
Tražim li previše? -Tražiš. Ne zanima te što meni treba!
Kriste! Neka se tvoj prijatelj, prijateljica, što je već, gubi.
Nabijem te!
Fixed by: www.ExYuSubs.com