... și îți voi spune ce, sistemul furtunilor încă se deplasează spre vest.
La ce te uiți, Caroline?
Vântul, mamă.
Se spune că vine uraganul.
Sunt pe o barcă.
sunt în derivă.
Pot să fac ceva pentru tine, mamă?
Să faci ceva mai ușor?
Oh, zahăr...
Nu mai e nimic de făcut.
Este ceea ce este.
Mi-a fost mai greu să-mi țin ochii deschiși.
Am gura plină de bumbac.
Acolo, acolo, domnișoară Daisy.
Te vei zgâria până la panglici.
Mai vrei medicamente, mamă?
Doctorul a spus că ai putea cât vrei tu.
Nu trebuie să sufere nimeni.
Mi-a spus un prieten că nu a avut niciodată ocazia
să-și ia rămas bun de la mama ei.
- Am vrut sa... - E în regulă.
Am vrut să-ți spun cat de dor imi va fi de tine asa...
mama.
Oh, Caroline.
ți-e frică?
sunt curios.
Ce urmează?
Au construit gara în 1918.
Tatăl meu a fost acolo în ziua în care s-a deschis.
A spus că au
o trupă de tubă cântând.
Aveau cel mai bun ceasornicar în tot sudul
pentru a construi acel ceas glorios.
Numele lui era...
domnule Gateau.
domnule tort.
Era căsătorit cu un creol al Parohiei Evangeline
și au avut un fiu.
Dl. Gateau a fost, de la naștere, absolut orb.
Când fiul lor era suficient de mare, s-a înrolat în armată.
Și s-au rugat ca Dumnezeu să o facă ține-l departe de pericol.
De luni de zile, nu a făcut altceva decât să lucreze la acel ceas.
Într-o zi,
a venit o scrisoare.
Și domnul Gateau, gata pentru noapte,
s-a suit, singur, în pat.
Și fiul lor a venit acasă.
L-au îngropat în parcela familiei,
unde ar fi cu ei când le-a venit vremea.
Dl. Cake a lucrat la ceasul lui,
trebând să termin.
A fost o dimineață de amintit.
spuse tata erau oameni peste tot.
A venit chiar și Teddy Roosevelt.
Aleargă înapoi!
Am făcut-o așa
încât poate băieţii pe care le-am pierdut în război
s-ar putea să stea și să vină din nou acasă.
Acasă la fermă,
muncă,
au copii.
Să trăiesc vieți lungi și pline.
Poate propriul meu fiu s-ar putea să vină acasă din nou.
Îmi pare rău dacă am jignit pe cineva.
Sper să vă placă ceasul meu.
Dl. Tortul nu s-a mai văzut niciodată.
Unii spun că a murit cu inima frântă.
Unii spun că a plecat la mare.
Scuzați-mă.
Te superi dacă dau un telefon? Cineva îl urmărește pe băiețelul meu.
Sigur.
Sper că nu te-am dezamăgit.
Nu m-ai putut dezamăgi.
Ei bine, știu că nu am multe să arăt pentru mine.
Găsește-mi valiza întunecată.
Există un jurnal.
Acest?
Ai putea să mi-l citești?
Asta vrei să faci?
Am încercat să o citesc de o sută de ori diferite.
Mamă, nu este tocmai...
E doar sunetul vocii tale, dragă.
Bine.
Este datat 4 aprilie 1985.
Și scrie New Orleans.
„Aceasta este ultima mea voință și testament.
„Nu prea am de plecat, puține bunuri, fără bani, într-adevăr.
„Voi pleca din această lume la fel Am intrat, singur și fără nimic.
„Tot ce am este povestea mea,
„și o scriu acum cât îmi amintesc încă.
„Numele meu este Benjamin. Benjamin Button. "
Și m-am născut sub circumstanțe neobișnuite.
Primul Război Mondial se terminase,
și mi s-a spus că a fost o noapte deosebit de bună să te naști.
Slavă Domnului că s-a terminat!
Am câștigat războiul!
Marele Război s-a terminat!
Ce faci aici?
Toma,
Mi-e teamă că va muri.
Ce?
Este suficient. Voi toți, îndepărtați-vă de ea.
Am venit cât de repede am putut. Străzile sunt pline de oameni.
Thomas.
Promite-mi că are un loc.
Da.
Ea și-a dat viața pentru mine.
Și pentru asta, sunt veșnic recunoscător.
domnule Button.
Toma!
Thomas.
Thomas? Unde te duci?
Hei! Ce faci acolo?
Ce ai acolo?
- Hai, Queenie. - Acum, domnule Weathers!
Haide, acum, știi că nu am nimic altceva decât muncă de făcut pe aici.
- Haide. Luați-vă puțin timp. - Încetează cu toată prostia asta.
Aerul este dulce.
Arăți foarte frumos în seara asta, domnișoară Queenie.
Frumos așa cum am văzut vreodată.
Maroul se potrivește cu ochii tăi.
Oh, taci!
Să vedem aici. Nu ești tu însuți.
Hambert s-a întors în oraș.
A venit acasă fără picioare, dar e acasă.
Știu că ai fost drăguț cu el o dată.
Mai dulce decât ar fi trebuit să fiu.
Domnișoara Simone s-a încurcat.
O, dulce Isuse.
Trebuie să înceteze să facă asta sau sunt scutece pentru ea.
- Voi fi acolo, domnișoară Jameson! - Acum, Queenie, haide.
Bine, Queenie va fi chiar acolo.
E groaznic de frumos aici.
Hai în spate pentru o clipă. Ia-ți mintea de la lucruri.
Ești atât de rău.
- Ce pe numele lui Dumnezeu? - Ce-i asta?
Oh, Domnul a făcut ceva aici.
Sper că nu l-am rănit deloc călcându-l așa.
Cel mai bine lăsăm asta pentru poliție.
Sărmanul copil.
voi merge.
Este sigur că nimeni nu a vrut să-l păstreze. Haide, iubito.
Queenie? Unde ești, Queenie?
Ține-ți apa! Du-te să te ocupi de asta.
Bine. Nu, du-te, mă întorc.
Queenie, Apple, s-a dus și a încurcat ea însăși din nou!
Jane Childress, începe-i o baie!
Și ai grijă de treburile tale, doamna Duprey.
Te vei încurca singur destul de curând.
Cineva mi-a furat colierul.
Bine. În regulă, doamnă Hollister, Voi fi cu tine, bine?
Du-te înapoi sus, auzi?
Ești la fel de urât ca o oală veche
dar încă ești un copil al lui Dumnezeu.
Queenie, Apple, nu va face baie fără tine!
Milă.
Voi fi chiar acolo!
Bine. Doar așteptați chiar aici pentru mine acum, bine?
Sora mea mi-a dat acele perle. Nu le găsesc nicăieri.
- Cineva mi-a furat bijuteriile. - Sunt chiar aici, doamnă Hollister. Vedea?
Chiar în jurul gâtului tău alb. Acum, haide. Taci tot zgomotul acela.
- Dr. Rose mai este aici? - Nu știu.
Inima ta este puternică.
Vrei doar să eviți orice stimulare nejustificată.
Am încredere în voi, doamnelor ma va ajuta cu asta?
Am ceva. Ai putea să cobori?
N-am mai văzut așa ceva. Aproape orb de cataractă.
Nu sunt sigur dacă poate auzi. Oasele lui indică artrită severă.
Pielea lui și-a pierdut toată elasticitatea, iar mâinile și picioarele lui sunt osificate.
El arată toată deteriorarea, infirmitățile, nu ale unui nou-născut,
dar a unui bărbat în vârstă de 80 de ani în drum spre mormânt.
El moare?
Corpul îi dă greș înainte ca viața lui să înceapă.
De unde a venit?
Copilul surorii mele. De la Lafayette. A avut o aventură nefericită.
Sărmanul copil, el a avut cel mai rău. Iesi alb.
Există locuri pentru bebeluși nedoriți ca acestea, Queenie.
Nu există loc pentru o altă gură să se hrănească aici.
Fundația Nolan, în ciuda bunelor lor intenții,
crede că acest loc este o mare pacoste așa cum este.
- Un copil... - Ai spus că nu mai are mult.
Queenie, niște creaturi nu sunt menite să supraviețuiască.
Nu, acest copil, el este un miracol. Asta e sigur.
Doar nu genul de miracol se speră să vadă.
Ascultați cu toții. Ascultați cu toții aici sus.
Ne vom primi un vizitator
asta va rămâne cu noi pentru o vreme.
Sora mea a avut un copil și ea nu putea vedea chiar lângă ea, așa că...
El este cunoscut ca...
Benjamin.
Nu este un copil bine, așa că o să facem trebuie să ai grijă de el.
Am avut 10 copii.
Nu există un copil de care să nu-mi pese. Lasă-mă să-l văd.
Dumnezeu în Rai. Arată exact ca fostul meu soț.
Uite, e bătrân prematur.
Dr. Rose a spus că nu are mult mai mult timp pe acest pământ.
Alătură-te clubului.
El zâmbește!
Hambert îi trimite pe al lui amintiri pentru tine.
Ai ieșit din minți?
Știu că nu ai toate părțile este nevoie să faci unul al tău,
dar asta nu-ți aparține.
S-ar putea să nu fie nici măcar omenire.
Domnule Weathers, întoarce-te aici.
Vă rog.
Nu știi niciodată ce urmează pentru tine.
Se părea că am găsit o casă.
Este ceva adevărat din toate acestea?
Ai o voce atât de frumoasă.
Mamă, este un vechi simbol de tramvai.
Ceasul acela a continuat să meargă,
an după an după an.
Dar nu știam că sunt copil.
Aceeași prostie veche în fiecare zi.
Am crezut că sunt ca toți ceilalți de acolo.
Un bătrân în amurgul vieții sale.
Ai putea să-l faci să oprească asta?
Nu mai lovi cu furculița. Este folosit pentru a mânca, nu pentru a se juca.
Și folosește-ți șervețelul, te rog, domnule Benjamin.
Queenie!
Hei, băiete.
Am avut întotdeauna o curiozitate sănătoasă.
Ce era pe stradă? Sau după colțul următor?
Du-te să-l ia!
Benjamin! Asta e periculos. Vino înapoi aici.
Stai pe loc, copile.
Am iubit-o foarte mult.
Ea a fost mama mea.
mama.
În unele zile mă simt diferit decât cu o zi înainte.
Toată lumea se simte diferit ei înșiși, într-un fel sau altul.
Dar toți mergem în aceeași cale.
Doar luând drumuri diferite pentru a ajunge acolo, asta e tot.
Ești pe drumul tău, Benjamin.
Mama? Cât mai am?
Doar fii recunoscător pentru ce ți se dă, auzi?
Ești deja aici de mai mult timp decât ar trebui să faci.
În unele nopți, ar trebui să dorm singur.
Nu m-a deranjat.
Aș asculta cum respiră casa.
Toți acei oameni care dorm.
M-am simțit în siguranță.
A fost un loc de mare rutină.
În fiecare dimineață la 5:30, indiferent de vreme,
General Winslow, armata SUA, pensionar, ar ridica steagul.
Dna. Sybil Wagner, cândva cântăreț de operă de o oarecare notă,
Ei bine, ea a cântat Wagner.
Bine, iubito, haide.
Trebuie să punem puțină viață în aceste bețe vechi pentru tine.
Să te plimbi ca să mă poți ajuta pe aici. Hai acum, auzi?
Indiferent de sezon, cina a fost servită prompt la 5:30.
Melasă.
Am învățat să citesc când aveam cinci ani.
Bunicul meu era sifonier pentru un actor celebru.
A adus acasă la fiecare piesă ca eu sa citesc.
„Păzitori buni ai vârstei mele slabe în descompunere,
„Lasă-l pe mortimer aici să se odihnească.
„Chiar și ca un bărbat nou scos din raft,
„Așa că fă-mi membrele cu închisoare îndelungată.
„Și aceste lacăte gri, urmăritorii morții,
„Argumentează sfârșitul lui Edmund Mortimer.”
Ai crezut că sunt pur și simplu ignorant, nu-i asa?
Actorul pentru care a lucrat bunicul meu era John Wilkes Booth.
L-a ucis pe Abraham Lincoln.
Nu știi niciodată ce urmează pentru tine.
Sâmbăta seara, Mama mă punea să merg la biserică.
Benjamin!
- Amin! Amin! - Amin! Amin!
Ce pot să fac pentru tine, soră?
Părțile ei sunt toate răsucite înăuntru și nu poate avea copii mici.
Doamne, dacă ai putea vedea clar pentru a-i ierta acestei femei păcatele
ca să poată aduce rodul pântecului.
Afară, nenorocire blestemată!
- Slavă Domnului! - Slavă Domnului!
Aleluia!
-Aleluia! -Aleluia!
Și care este iredicția acestui bătrân?
Are Diavolul pe spate,
încercând să-l călărească în mormânt înainte de vremea lui.
- Afară, Zabuhar! - Da!
- Afară, Belzebul! - Da!
Câți ani ai?
Șapte. Dar par mult mai în vârstă.
Fii binecuvântat.
Are șapte ani.
Acum, acesta este un bărbat cu optimism în suflet.
- În regulă. - Credinta in sufletul lui!
- Da! - Da!
Toți suntem copii în ochii lui Dumnezeu!
- Da! -Aleluia!
Te vom scoate de pe scaun.
- Și te vom pune pe jos. - Amin.
E în regulă.
În numele slavei lui Dumnezeu...
Ridică-te!
Haide.
Haide. Plimbare.
Haide, fiule. Haide.
- Haide, fiule. Haide. - Haide.
Acum Dumnezeu te va vedea restul drumului.
O să-l vadă pe bătrânul ăsta mergând fără folosirea unei cârje sau a unui baston.
O să vadă că mergi din credinta...
-Aleluia! - ... și numai inspirația divină!
- Da. - Hei, Ben!
- Du-te, fiule! - Acum mergi.
- Da. - Haide.
Nu-l atinge.
Ridică-te, bătrâne.
Ridică-te ca Lazăr.
Am spus, ridică-te!
Aleluia!
Da.
Haide.
Spune aleluia.
-Aleluia! -Aleluia!
Plimbare.
Mergi mai departe. Da.
Așa e, Benjamin.
Acum, când mă uit înapoi la el, a fost miraculos.
Dar tu știi cuvântul, Domnul dă și Domnul ia.
Slavă în cele mai sus!
Dulce Isuse!
- Nu! - Nu!
Au fost atât de multe zile de naștere.
Pentru că este un tip vesel bun Căci este un tip vesel...
Așa că nu am rămâne fără, am cruţa lumânările.
Queenie, știi că nu-mi plac zilele de naștere și nu-mi place prăjitura.
Și moartea era un vizitator obișnuit. Oamenii veneau și plecau.
Intotdeauna ai stiut când cineva ne-a părăsit.
A fost o liniște în casă.
A fost un loc minunat pentru a crește.
Am fost cu oameni care au vărsat toate inconsecintele vietii anterioare.
A rămas întrebându-se despre vreme, temperatura unei băi,
lumina de la sfârșitul unei zile.
Pentru toți cei care au murit, cineva ar muri vin să le ia locul.
Am fost căsătorit de cinci ori.
Eu și a cincea mea soție suntem capturați de un trib vecin de canibali.
Oh, Doamne, dragă.
Am scăpat peste râu.
Soția mea, nu știe să înoate, așa că, din păcate, a mâncat.
Oh, Doamne.
A doua mea soție calcă pe cobra si moare.
A fost foarte ghinion să fie căsătorit cu mine.
Ăsta e domnul Oti. El este un cunoscut a unui cunoscut de-al meu.
- În vara următoare sunt capturat... - E pigmeu.
...cu încă trei de tribul Baschiele.
Ne schimbă cu porci, pantofi și bere unui american foarte ciudat.
Am auzit că nu ești atât de bătrân așa cum cauți.
Doar păcăli pe toată lumea.
Ce se întâmplă? L-ai luat pe Madjembe?
Ce este Madjembe?
Viermi.
Nu cred că am viermi.
Așa sunt eu.
- Ți-ai luat pastilele azi? - Nu, doamnă.
Vino. Să luăm o bere rece.
Am gasit medicamentul sub perna ta.
Nu ar trebui. Este periculos.
Cine a spus asta? Haide, omulețule.
Bună, copii.
Stai, te rog.
Apoi sunt în casa maimuțelor în Parcul Zoologic Philadelphia.
Trei mii de oameni apar prima mea zi.
Uite.
Cum e să trăiești într-o cușcă?
Pute.
Dar maimuțele.
Ei fac niște trucuri acolo.
Arunc o suliță, mă lupt cu Kowali.
Ea este urangutan.
Când nu mă joc cu maimuțele, vor să fug la baruri
în cușca mea, cu dinții.
Atunci ce ai făcut?
Apoi plec de la zoo, du-te aici, du-te acolo. Rătăcit de cele mai multe ori.
Ai fost singur?
Mult timp vei fi singur.
Când ești diferit ca noi, asa va fi.
Dar vă spun un mic secret.
Oameni grasi, oameni slabi, oameni inalti,
oameni albi, sunt la fel de singuri ca și noi.
Dar le este frică de rahat.
Mă gândesc la râul pe care am crescut.
Ar fi frumos să stau din nou lângă râul meu.
Hai, am o programare.
Uite omul meu. Ești gata, zahăr?
Întotdeauna gata. Întotdeauna gata.
Filamena, domnule Benjamin.
- Este o plăcere să vă cunosc, domnule. - Cu plăcere, doamnă.
Îți poți găsi singur drumul spre casă, nu poti?
Luați linia St. Charles până la Napoleon.
Hei! Hei!
Unde ai fost, pentru numele lui Dumnezeu? Intră aici.
Adică, îmi tai respirația, stii asta?
Oh, Doamne, am fost atât de îngrijorat pentru tine.
A fost cea mai bună zi din viața mea.
- Cum e respirația ei? - E puţin adânc.
Se spune că va ajunge la noi în câteva ore,
așa că trebuie să-mi iau copilul și du-l la sora mea.
Ei spun că nu este nimic de care să vă faceți griji aici în spital.
Asistentele vor fi chiar aici dacă ai nevoie de ele. Te simți bine?
- Da, sunt bine să citesc. - Nu ar trebui să trec mai mult de o oră.
A existat doar companie?
Doar că Dorothy a plecat.
Haide, Caroline.
„Duminica veneau familiile și vizitează. "
A fost Ziua Recunoștinței, 1930.
Am cunoscut persoana respectivă care mi-a schimbat viața pentru totdeauna.
Ei bine, Benjamin.
Pot să spun că cauți izbitor de tineresc.
Bună ziua, doamnă Fuller.
Un singur baston, înapoi drept ca o săgeată.
Ce elixir ai băut?
- Mulţumesc, doamnă. - Bunica! Uită-te la mine!
Asta a fost cu adevărat ceva.
Hai aici, tu.
Acum, aceasta este nepoata mea, Daisy.
Acesta este domnul...
Mă tem, Benjamin, Nu știu corect numele tău de familie.
Benjamin e bine.
Nu i-am uitat niciodată ochii albaștri.
Oameni buni, se servește cina.
Sănătate și mâncare, pentru dragoste și prieteni. Pentru tot ce trimite bunătatea Ta.
Amin.
- Amin! - Amin!
Știai că curcanii nu sunt cu adevărat păsări?
De ce spui asta?
Sunt în familia fazanilor, cu greu nu pot zbura.
E trist, nu crezi? Păsări care nu pot zbura?
Îmi plac păsările care nu pot zbura.
Sunt atât de delicioase.
- Asta e groaznic. - Am ceva să vă spun tuturor
în timp ce noi mulțumim pentru binecuvântările lui Dumnezeu.
Mi s-a întâmplat un miracol.
Domnul a considerat de cuviință să răspundă la rugăciunile mele.
Ce vrea să spună, a răspuns la rugăciunile ei?
Mulţumesc. Multumesc.
O să aibă un copil, prostule.
Asta a spus mama când aveam să am un frățior,
dar nu a trăit mult,
pentru că nu a respirat bine.
„După-amiază, când ajunsese frumoasele lui picioare din spate
„Așa cum a promis marele Dumnezeu Nqong.
„Puteți vedea că este ora 5:00,
„Pentru că a lui Big God Nqong ceasul spune asa. "
Nu este ceva?
Din nou, citește-l din nou.
Oh, citește-l din nou, te rog.
În regulă. Dar după aceea, trebuie să te culci.
Iţi promit.
„Bătrânul Cangur”.
Dormiţi?
Cine e acela?
Eu sunt, Daisy.
Oh, salut!
— Ei, haide.
Unde mergem?
Haide. Sub aici.
Aici, aprindeți-l.
Nu ar trebui să joc cu meciuri.
Nu fi un pui. Aprinde-l.
Îți voi spune un secret dacă îmi spui unul.
Bine.
Am văzut-o pe mama sărutând un alt bărbat.
Fața ei era roșie din cauza asta.
Rândul tău.
Nu sunt atât de bătrân pe cât arăt.
M-am gândit eu.
Nu pari o persoană bătrână.
- Ca bunica mea. - Nu sunt.
esti bolnav?
Ei bine, am auzit-o pe mama iar Tizzy şoptind.
Au spus că voi muri curând, dar poate nu.
Ești ciudat.
Esti diferit decât oricine am întâlnit vreodată.
- Se poate? - Bine.
Ce faci acolo sub?
Vii chiar aici și întoarce-te în pat!
E după miezul nopții!
Nu trebuie să vă jucați împreună.
Da, doamnă.
Acum te întorci în pat, domnișoară.
Ești prea tânăr pentru a rătăci noaptea pe cont propriu.
Și ar trebui să-ți fie rușine de tine.
Ești un copil diferit.
Un bărbat-copil.
Și, iubito, oamenii nu vor înțelege cât de diferit ești.
Ce e cu mine, mamă?
Vino aici.
Dumnezeu nu a spus încă, iubito.
Acum du-te la pat, auzi? Și comportă-te.
Continuă. Spune-ți rugăciunile, auzi?
Ți-am spus vreodată că am fost lovit prin fulger de șapte ori?
Odată când reparam o scurgere pe acoperiș.
Odată tocmai treceam drumul pentru a primi corespondența.
Nu am uitat-o ​​niciodată...
"... ochi albaștrii. "
mama?
Ai înțeles că acest Benjamin te-a iubit? de prima data cand te-a vazut?
Nu mulți oameni experimentează asta.
Vrei să continui?
El taie ceva.
Când a venit copilul, lucrurile erau diferite.
Mama ta a plecat Și tatăl tău va rămâne
Nu a lăsat pe nimeni decât copilul
S-au născut bebeluși, au murit oamenii.
Prin o mulțime de oameni au trecut casa aceea veche.
Am venit să-mi iau rămas bun. eu plec.
Mergi?
Unde?
inca nu mi-am dat seama,
dar îți voi trimite o carte poștală când ajung acolo.
Dar prietena ta, doamna înaltă?
Nu mai suntem prieteni.
Așa se întâmplă cu oameni înalți uneori.
Ei bine, la revedere.
Am petrecut mult timp singură în acel an.
Buna ziua?
- Bună. - Azi mă mut.
Bun venit. Te asteptam.
Poți te rog să o arăți în vechea cameră a doamnei Rousseau?
Îmi pare rău, dar de obicei nu permiteți câinii în casă.
Ei bine, e bătrână ca dealurile. E aproape oarbă.
Nu va mai deranja mult.
Ei bine, bine, atâta timp cât stă de sus sub picioare.
Chiar pe aici, doamnă.
Oricât de mult încerc, Nu-mi amintesc numele ei.
Dna. Lawson sau doamna Hartford.
Poate că era Maple.
Este amuzant cum uneori oamenii de care ne amintim cel mai puțin
fați cea mai mare impresie asupra noastră.
Îmi amintesc că purta diamante.
Și s-a îmbrăcat mereu bine îmbrăcăminte, de parcă ar ieși.
Deși nu a făcut-o niciodată și nimeni nu a venit vreodată să o viziteze.
Ea m-a învățat să cânt la pian.
Nu este vorba despre cât de bine joci.
Așa te simți despre ceea ce joci.
Încearcă asta.
Nu te poți abține să te pui în muzică.
Au fost multe schimbări.
Unele pe care le-ați putea vedea, unele nu ai putut.
Părul începuse să crească în tot felul de locuri,
împreună cu alte lucruri.
M-am simțit destul de bine, având în vedere.
Dragă, durerea.
Bine, mamă, o să iau asistenta.
Uită-te la acest ochi. Acesta este un uragan major,
un uragan lent, cu vânt maxim susținut de...
Nu te descurci prea bine?
Nimeni nu pare să știe dacă să rămână sau să plece.
O să-l scot.
Acolo. Asta ar trebui să ușureze lucrurile.
Ai avut o șansă sa-ti spui la revedere?
Tatăl meu a așteptat patru ore fratele meu să ajungă aici din orașul Boger.
Nu puteam merge fără el.
- Pare o femeie dulce. - Da.
Nu am avut atât de mult timp cu ea asa cum as fi...
- Eşti ocupat? Aș putea folosi ajutorul tău. - Scuzați-mă.
Sigur.
„Queenie mi-ar da drumul cu domnul Daws..."
...la Poverty Point pentru a urmări bărcile mergi în sus și în jos pe râu.
Au fost vremuri grele.
Ți-am spus vreodată că am fost lovit prin fulger de șapte ori?
Odată, când eram pe câmp, doar îngrijindu-mi vacile.
A patra mână a mea nu a apărut.
Oricine vrea să câștige 2 dolari pentru o zi de muncă pe aici?
Ce s-a întâmplat?
Nimeni nu vrea să facă un cinstit o zi de muncă pentru o zi de salariu cinstit?
Nu plătește niciodată.
- Nimeni nu vrea un loc de muncă? - Da.
Ai picioarele tale de mare despre tine, bătrân?
Cred că.
Ei bine, asta e destul de bun pentru mine.
Ia-ți fundul la bord. O să aflăm cu siguranță.
Am fost cât se poate de fericit.
Am nevoie de un voluntar!
Aș face orice.
Da, căpitane!
Îndepărtează tot rahatul ăsta de păsări!
Imediat, domnule.
Și de fapt urma să fiu plătit pentru ceva ce aș fi făcut gratis.
Numele lui era căpitanul Mike Clark.
Fusese pe un remorcher de când avea șapte ani.
Mișcă-te, atunci.
Vino aici.
Mai poți să-l ridici?
Fac în fiecare dimineață.
Stâlpul vechi, nu? Cel înalt, dur?
Cred.
Când a fost ultima dată ai avut o femeie?
- Niciodată. - Niciodată?
Nu despre ce știu eu, domnule.
Stai un minut, acum.
Vrei să spui că ai fost pe acest pământ oricât de mulți ani
și nu ai avut niciodată o femeie?
La naiba, asta e cel mai trist lucru Am auzit vreodată în viața mea.
Nu?
Nu.
Ei bine, atunci, prin Isus, tu vii cu mine.
Ce a făcut tatăl tău?
Nu l-am întâlnit niciodată pe tatăl meu.
ticălos norocos.
Tot ce vor tații este să te țină apăsat.
Pe barca tatălui meu, lucrând două pe zi,
ticălosul ăsta mic și gras.
„Tug Irish”, îi spuneau ei.
Oricum, in sfarsit imi fac treaba și spune-i,
„Nu vreau să-mi petrec restul vieții pe un nenorocit de remorcher. "
Știi ce spun?
Nu vrei să cheltuiești restul vieții pe un remorcher.
Absolut! La naiba drept!
Deci știi ce-mi spune tatăl meu?
El spune, „Cine naiba te crezi?
— Ce naiba crezi că poți face?
Așa că îi spun.
„Ei bine, dacă întrebi,
„Vreau să fiu artist.”
El râde.
„Un artist? Dumnezeu a însemnat pentru tine să lucrez un remorcher, la fel ca mine.
„Și exact asta ce vei face. "
Ei bine, m-am transformat într-un artist.
Un artist tatuator!
Pe fiecare dintre acestea le-am îmbrăcat singur.
Trebuie să mă jupuiești de viu să-mi ia arta de la mine acum.
Când sunt mort, Îi voi trimite brațul meu.
Acela.
Nu lăsa pe nimeni să-ți spună diferit.
Trebuie să faci ceea ce ești menit să faci.
Și se întâmplă să fiu un artist al naibii.
Dar ești căpitan de remorcher.
Căpitanul Mike?
Suntem pregătiți pentru tine și prietenul tău.
Să mergem, vechi, nu? Rupe-ți cireșea.
- Bună, dragii mei! - Hei, căpitane.
- Bună, căpitane. - Bună.
- Bună.
Îmi dă testamentele. Asta nu este pentru mine.
Ce faci în seara asta, bunicule?
A fost o noapte de amintit.
Ce ești, Dick Tracy sau așa ceva? Trebuie să mă odihnesc.
Din nou.
- Mulţumesc. - Nu, mulţumesc. Sa ai o noapte buna.
- Vei fi aici mâine? - În fiecare noapte, dar duminică.
Cu siguranță m-a făcut să înțeleg valoarea castigului de existenta.
Noapte bună, scumpo. Întoarce-te acum.
Lucruri pe care banii te pot cumpăra.
Este urât afară.
Pot să-ți ofer o plimbare undeva?
Ei bine, ești îngrozitor de amabil din partea ta, domnule.
Numele meu este Thomas, Thomas Button.
- Eu sunt Benjamin. - Benjamin.
E o plăcere să te cunosc.
Ai vrea să te oprești undeva și bei ceva?
În regulă.
Seara, domnule Button.
Ce va fi, domnule?
- Voi avea orice are el. - Sazerac pentru noi doi.
Cu whisky, nu brandy.
Tu nu bei, nu?
- Este o noapte pentru primii. - Cum e?
Nici eu nu am fost niciodată la un bordel.
Ei bine, este o experiență.
Cu siguranță este. Există un timp pentru toate.
- Destul de adevărat. - Băuturile tale.
Nu vreau să fiu nepoliticos, ci mâinile tale. Este dureros?
Ei bine, m-am născut cu o formă de boală.
Ce fel de boală?
M-am născut bătrân.
- Îmi pare rău. - Nu trebuie să fie.
Nu e nimic în neregulă cu bătrânețea.
Soția mea a murit acum mulți ani.
Îmi pare atât de, atât de rău.
A murit la naștere.
- Pentru copii. - La mame.
În ce domeniu de activitate, domnule Button?
Butoane. Butoanele Butonului. Nu există un buton pe care să nu-l facem noi.
Cea mai mare competiție a noastră este B.F. Goodrich
iar fermoarele lui infernale.
Ați dori domnilor Altceva?
Unul pentru drum, Benjamin?
Doar dacă mă lăsați să plătesc pentru asta, dle Button.
Deci, ce linie de lucru faci?
Sunt un remorcher.
Mi-a făcut plăcere să vorbesc cu tine.
Mi-a plăcut să beau cu tine.
Benjamin?
Te-ai deranja dacă, din când în când, M-am oprit și am salutat?
Oricând. Noapte bună, domnule Button.
Noapte bună, Benjamin.
Conduceți mai departe.
Unde ai fost?
Nimic. Am cunoscut niște oameni și a ascultat niște muzică.
O, dulce Isuse, băiete!
Să crești este un lucru amuzant. Se furișează pe tine.
O persoană este acolo, apoi brusc altcineva i-a luat locul.
Ea nu era toată coate și genunchi mai.
Benjamin! Haide!
Bine.
Mi-au plăcut acele weekenduri când va veni ea
și petrece noaptea cu bunica ei.
Margaretă. Margaretă.
Vrei să vezi ceva?
Trebuie să ții secret, asa ca imbraca-te. Ne întâlnim în spate.
Haide.
- Poți înota? - Pot să fac orice poți face tu.
Aici, pune asta. Trebuie să ne grăbim.
E bine?
Căpitan?
Căpitanul Mike?
Bună dimineața, căpitane. Ne poți scoate afară?
Știi ce zi este?
Duminică?
Știi ce înseamnă asta?
Înseamnă că am fost foarte beat aseară.
Ei bine, ești beat în fiecare noapte.
- Este o fată? - Prieten apropiat.
Vreau să-i arăt râul.
Nu ar trebui să mergi la plimbare cu civili.
Mi-aș putea pierde permisul.
Ce aştepţi?
A tras pentru a repara o rață rănită.
Ea zboară acum, nu?
Aho, marinar!
Mi-aș dori să putem merge cu ei.
Ai spus ceva, mamă?
Devine foarte rău.
Mă auzi, mamă?
Timpul tocmai s-a scurs din mine.
„Lucrurile se schimbau rapid.”
Nu stiu cum se poate, dar se pare că ai mai mult păr.
Dacă ți-aș spune că nu îmbătrânesc,
dar eram tot mai tânăr decât toți ceilalți?
Ei bine, mi-ar părea rău pentru tine,
a trebui să-i vezi pe toți cei pe care îi iubești mori inainte sa faci tu.
Este o responsabilitate îngrozitoare.
Nu m-am gândit niciodată la viață sau la moarte așa înainte.
Benjamin, suntem meniți să pierdem oamenii pe care îi iubim.
Cum altfel am ști cat de importante sunt pentru noi?
Și într-o zi de toamnă, un vizitator familiar a venit să ne bată la ușă.
Vrei să mergi cu mine la farmacie?
Ea m-a învățat să cânt la pian.
- Amin. - Amin.
Și ea m-a învățat ce a însemnat să-ți fie dor de cineva.
Să mergem.
Mercusem la un bordel.
Am băut prima mea băutură.
Mi-a luat rămas bun de la un prieten și a îngropat pe altul.
În 1936, când ajungeam la capăt al 17-lea an din viața mea,
Mi-am făcut geanta și mi-am luat rămas bun.
- La revedere, Benjamin. - La revedere.
Știam, viața fiind ceea ce era, Probabil că nu le-aș mai vedea niciodată.
Pa, domnule Benjamin.
- Mult succes, fiule. - Mulţumesc.
- Te iubesc, mamă. - Și eu te iubesc, iubito.
Vreau să-ți spui rugăciunile în fiecare noapte, auzi?
Fii în siguranță, auzi?
Benjamin!
- Unde te duci? - La mare.
Îți voi trimite o carte poștală.
De peste tot.
Scrie-mi o carte poștală de peste tot.
Vă puteți imagina?
Mi-a trimis o carte poștală de oriunde mergea.
În fiecare loc în care a lucrat.
Newfoundland. Golful Baffin.
Glasgow. Liverpool. Narvik.
Mersese cu acel căpitan Mike.
Căpitanul Mike contractase timp de trei ani
cu Moran Brothers Tug and Salvage.
Vechea navă fusese reamenajată un motor diesel și un troliu de mare nou.
Ne-am plimbat prin Florida și pe litoralul Atlanticului.
Acum eram un echipaj de șapte. Căpitanul Mike și cu mine.
Cookie, Prentiss Mayes din Wilmington, Delaware.
Gemenii Brody, Rick și Vic,
care se înțelegea bine pe mare dar, din anumite motive,
odată erau pe uscat nu puteau suporta vederea unul altuia.
Știi, unul din fiecare opt bărci nu se mai întorc niciodată.
Acolo era John Grimm, care cu siguranță se potrivea cu numele lui.
Toate mâinile pierdute pe mare.
Din Belvedere, Dakota de Sud.
Și Pleasant Curtis din Asheville, Notch.
Niciodată nu a spus niciun cuvânt nimănui, cu excepția lui însuși.
I-am scris constant.
I-am spus că am fost invitat audiție în New York City
pentru Școala de Balet American.
Vă rog să rămâneți.
Multumesc. Multumesc.
Poți rămâne.
Dar am fost retrogradat în corp.
Un alt țigan care dansează.
Benjamin!
Cum e când ai apărut
nu erai mai mare decât un bolard cu un picior în mormânt,
dar acum, fie beau un iad cu mult mai mult decât cred că fac,
sau ai incoltit?
Care este secretul tău?
Ei bine, căpitane,
bei mult.
Ne-am cazat într-un mic hotel cu un nume măreț, Palatul de Iarnă.
Habar n-ai despre ce vorbesti.
Pasărea colibri nu este doar o altă pasăre.
Ritmul cardiac este de 1.200 de bătăi pe minut.
Aripile lui bat de 80 de ori pe secundă.
Dacă ar fi să le oprești aripile de la bătaie,
ar fi mort în mai puțin de 10 secunde.
Aceasta nu este o pasăre obișnuită.
Acesta este un miracol nenorocit.
Și-au încetinit aripile cu imagini în mișcare,
și știi ce au văzut?
Vârfurile aripilor lor fac asta.
Știi care este cifra opt este simbolul matematic pentru?
Infinit.
Infinit!
Toată lumea, indiferent ce diferențe aveau,
limbile, culoarea pielii lor, avea un lucru în comun.
Erau beți în fiecare noapte.
Trei, te rog.
Ai putea să ții, dragă, pentru noi, te rog?
Mulțumesc foarte mult. Bună seara.
Numele ei era Elizabeth Abbott.
Ea nu era frumoasă. Era simplă ca hârtia.
Dar pentru mine era frumoasă ca orice poză.
La ce te uiți?
Daca trebuie sa stii, avem un acord de lungă durată
să nu te culci niciodată treaz.
- Nu-i așa, dragă? - Orice ai spune, dragă.
Soțul ei a fost Walter Abbott.
A fost ministrul șef al misiunea comercială britanică din Murmansk,
și era spion.
- Dragă. - O, mulțumesc, draga mea.
- Cheie, dragă. - Oh, da.
Mi-am rupt călcâiul de pe unul dintre pantofi.
Nu am obiceiul să mă plimb în picioarele mele ciorapi.
Au fost zile lungi acolo.
Și chiar și nopți mai lungi.
O noapte anume, Aveam probleme cu somnul.
Îmi pare rău.
Nu am putut dormi.
Voiam să fac niște ceai. Vrei ceva?
Oh, nu. Multumesc.
Lapte? Miere?
Un pic de miere, te rog.
Sper că-ți plac muștele în mierea ta.
O, poate că nu.
Oh, poate mai bine să-l lași să se abrupte puțin.
Abrupt?
Înmuiați.
Nu știu, adică, există un mod adecvat de a face ceai.
Ei bine, de unde sunt, oamenii vor doar să fie cald.
Ei bine, foarte corect.
- Acum, ești marinar. - Un marinar.
Sper că nu mă vei crede nepoliticos, dar trebuie sa intreb,
nu ești puțin bătrân să lucrezi pe o barcă?
Nu există limită de vârstă, atâta timp cât poți face treaba.
Și ai probleme cu somnul? Multumesc.
Nu am crezut că am făcut-o. De obicei dorm ca un bebeluș.
Ceva m-a ținut treaz.
Tatăl meu, la 80 de ani,
era atât de convins avea să moară în somn,
s-a limitat la somnul de după-amiază.
Era atât de hotărât avea să înșele moartea.
- A făcut-o? - El ce a făcut?
Să mor în somn?
A murit stând pe scaunul lui preferat
ascultând programul lui preferat pe wireless.
Trebuie să fi știut ceva.
Soțul meu este ministrul britanic al comerțului, și suntem aici de 14 luni.
- Bunul Dumnezeu. - Trebuia să mergem la Beijing
dar nu părea să iasă niciodată.
Ai fost în Orientul Îndepărtat?
Nu. Nu am fost niciodată nicăieri, într-adevăr.
Adică, în afara portului.
Și de unde ești?
New Orleans. Louisiana.
Nu știam că există altul.
Și ea mi-a spus despre toate locurile ea fusese și ceea ce văzuse.
Și am vorbit până chiar înainte de zori.
Sunt doar un luxuriant, eu însumi.
Și ne-am întors în camerele noastre, la viețile noastre separate.
Dar în fiecare noapte, ne-am întâlni din nou în acel hol.
Un hotel în miezul nopții poate fi un loc magic.
Un mouse alergă și se oprește.
Un radiator șuierat.
O perdea sufla.
Este ceva pașnic, chiar reconfortant
știind că oamenii pe care îi iubești dorm în paturile lor
unde nimic nu le poate face rău.
Elizabeth și cu mine ne-am pierde urma de noapte
până înainte de ziuă.
Cred că ți-am dat impresia greșită.
Cere iertare?
Ei bine, femeile căsătorite nu o fac de obicei stai in jur
în miezul nopţii cu bărbați străini în hoteluri.
N-aș ști ce femeie căsătorită face sau nu face.
Noapte bună.
Murmansk.
„Am întâlnit pe cineva, și m-am îndrăgostit. "
mama?
Asta a fost acum peste 60 de ani.
L-ai iubit, mamă?
Ce știe o fată despre dragoste?
Bine...
- Nu sunt îmbrăcat. - Oh, arăți splendid, așa cum ești.
Nu pierde timpul obosindu-te vinul sau brânza din Murmansk,
pentru că sunt cu adevărat complet obișnuit,
dar caviarul și vodca
sunt sublime și abundente.
Aşa.
Savurează-l.
Și nu o mânca pe toate deodată,
pentru ca asa, nu mai e nimic de bucurat.
Și acum, ia o înghițitură mică de votcă cât e încă în gură.
Nu ai fost cu multe femei, ai?
Nu duminica.
Și nu ai mai băut caviar până acum, ai?
Nu, doamnă.
Când aveam 19 ani,
Am încercat să devin prima femeie să înoate vreodată Canalul Mânecii.
Serios?
Dar curentul în acea zi a fost atât de puternic încât,
pentru fiecare lovitură pe care am făcut-o, Am fost împins înapoi doi.
Am stat în apă 32 de ore.
Și când eram la două mile de Calais,
a început să plouă.
Asta este! Continuați!
Când nu am putut merge mai departe,
m-am oprit.
M-am oprit.
Și toți m-au întrebat, as incerca din nou?
De ce nu aș face-o?
Dar nu am făcut-o niciodată.
De fapt, nu am făcut-o niciodată orice cu viața mea după aceea.
Mâinile tale sunt atât de aspre.
Simt vântul în obrazul tău.
Mă tem că este ceasul vrăjitoarelor.
A fost prima dată mă sărutase vreodată o femeie.
Este ceva ce nu uiți niciodată.
Cred că mă faci să mă simt mai tânăr.
Și mă faci să mă simt cu ani mai tânără.
Aș fi vrut să fiu.
Atâtea lucruri aș schimba.
Mi-aș anula toate greșelile.
Ce greseli?
Am tot așteptat, știi?
Mă gândesc că aș face ceva să-mi schimb circumstanțele.
Fă ceva.
O risipă atât de îngrozitoare. Nu-l vei primi niciodată înapoi.
Timp pierdut.
Dacă vom avea o aventură,
nu trebuie să te uiți niciodată la mine în timpul zilei.
Și mereu trebuie să ne despărțim înainte de răsăritul soarelui.
Și nu vom spune niciodată „Te iubesc”.
Astea sunt regulile.
- Ți-e frig? - Încremenesc.
Oh, tu! Ești înghețat.
Ce idiot, stau aici în această blană. Cât de necugetat din partea mea.
Ea a fost prima femeie care m-a iubit vreodată.
Vrei să sar peste câteva?
Nu, mă bucur că a avut pe cineva să-l țin de cald.
„Abia așteptam să o văd din nou.”
Ne-am văzut în fiecare seară.
Am folosit întotdeauna aceeași cameră.
Dar de fiecare dată părea nou și diferit.
Vino aici.
Elisabeta.
Noapte bună.
Până într-o noapte.
Ieri, 7 decembrie 1941,
o întâlnire care va trăi în infamie...
Este o întâlnire, o întâlnire de politică referitor la viitorul tau,
eventual dincolo.
A avut loc o schimbare de plan, băieți.
După cum știți sau nu,
japonezii au bombardat Pearl Harbor ieri.
a întrebat Frank D. Roosevelt fiecare dintre noi să-și facă partea.
Chelsea a fost comandată pentru a servi în Marina Statelor Unite.
Pentru a repara, a salva și a salva.
Nimeni nu vrea să meargă la război, acum este momentul să spun asta.
Odată ce ai pus piciorul pe acea barcă, ești în Marina, prietene.
Da, am vrut să spun să vorbesc cu tine, Mike.
Soția mea merge prost.
Mi-ar plăcea s-o mai văd o dată.
Ești liber să mergi spre casă cum poți, domnule Mayes.
Ei bine, dacă pleacă, cine va găti?
Intoxicația alimentară este una dintre cele mai importante cauzele decesului pe mare.
Imediat după echipament de siguranță inadecvat.
Pot să gătesc, căpitane. Am făcut-o toată viața.
Nu știu. Ești puțin capricios pentru război, Benjamin.
Ce naiba?
Voi lua orice bărbat care vrea să dea rahat din japonezi şi huni.
Asta e, împachetează-ți echipamentul. Mergem la război, domnilor!
Ea lăsase un bilet.
Ea a scris, „Mi-a făcut plăcere să te cunosc.”
Și asta a fost.
Nu a fost războiul la care niciunul dintre noi se aștepta.
Am remorca doar nave infirme, resturi de metal, într-adevăr.
Dacă a fost un război, noi nu l-am văzut.
Ne-a fost repartizat un bărbat. Gunnerul-șef iubea Marina.
Dar mai ales, iubea America.
Nu există altă țară în lume.
Când spui America...
Numele lui era Dennis Smith, iar el era un Cherokee plin de sânge.
Familia lui fusese americană de peste 500 de ani.
Acești pacifisti. Ei spun că nu se vor lupta pentru conștiință.
Acum, unde ar fi dacă toată lumea ar decide să acționeze
- dupa constiinta lor? - Ține-o jos, vrei, șef?
Hei. Te-am urmărit.
Pari demn de incredere.
Dacă mi se întâmplă ceva,
ai putut vedea că asta ajunge la soția mea?
Mi-a dat toată plata lui. Nu cheltuisem un ban din el.
Vreau ca familia mea să știe Mă gândeam la ei.
Toate mâinile pe punte!
Războiul ne găsise în sfârșit.
Toate opriți!
Plăcut, omule acea lumină.
Un transport care transporta 1.300 de oameni fusese despicat de o torpilă.
Am fost primii care au ajuns la fața locului.
- Opreste motoarele! - Oprește-te!
Am fost singurul sunet.
Băieți!
Sub!
Suntem sigur ca naiba nu-i pot depăși nenorociții.
Stații de luptă!
Mulțumesc, șef.
Ce?
Asta e ultima?
Căpitan!
Au împușcat dracului din tabloul meu!
Dă-mi cealaltă mână.
O să fii bine, căpitane.
Au un loc frumos în Rai te aştept. Un loc frumos.
Poți fi la fel de nebun ca un câine nebun la felul în care au mers lucrurile.
Ai putea să juri, să blestești Soartele.
Dar când se ajunge la sfârșit,
trebuie să dai drumul.
Căpitan?
Mii trei sute douăzeci și opt de bărbați a murit în ziua aceea.
Mi-am luat rămas bun de la Cherokee, Dennis Smith.
John Grimm, care avea dreptate, avea să moară acolo.
I-am trimis soției lui Pleasant Curtis banii lui.
Mi-am luat rămas bun de la geamăn, Vic Brody,
și lui Mike Clark, căpitanul remorcherului Chelsea.
Mi-am luat rămas bun de la toți ceilalți bărbați care aveau vise ale lor,
toți bărbații care doreau să fie vânzători de asigurări
sau medici sau avocați sau șefi indieni.
Asta nu se remediază.
Aici afară, moartea nu părea naturală.
Nu văzusem niciodată o pasăre colibri atât de departe în mare.
Înainte sau după.
Și în mai 1945, când aveam 26 de ani,
Am venit acasă.
Sunt gata! Sunt gata!
Vin!
- Sunt gata! - Bine, vin, domnişoară Alfalina.
- Queenie? - Da?
Dulce Isuse! Oh, ești acasă! O, Doamne, te-ai întors!
- Lasă-mă să te uit. - Cine e acela, mamă?
- Copilule, este fratele tău, Benjamin. - Nu știam că este fratele meu.
Sunt o grămadă de lucruri nu știi, copile.
Du-te acolo și termină de măturat.
Vino aici, spală-te pe mâini, ajuta-ma cu masa. Continuă, acum.
Întoarceţi-vă. Arăți de parcă te-ai născut din nou.
Mai tânăr decât primăvara.
Cred că acel predicator a pus mâna pe tine ți-a dat o a doua viață.
Am știut în momentul în care te-am văzut, ai fost special.
Vă spun ce, mă dor genunchii,
pentru că am fost pe ei în fiecare seară întrebând pe Domnul,
am spus, „Doamne, adu-l acasă în siguranță.”
Îți amintești ce ți-am spus?
„Nu se știe niciodată ce vine pentru tine"?
Asta e corect. Aşezaţi-vă.
Ei bine, înveți orice merita repetat?
- Sigur am văzut unele lucruri. - Oh, ai văzut ceva durere.
- Și ceva bucurie? - Sigur. Sigur, am făcut-o.
Da, asta vreau să aud. Uită-te la tine.
- Unde e Tizzy? - Oh, iubito.
Domnul Weathers a murit în somn într-o noapte din aprilie trecut.
- Mamă, îmi pare atât de rău. - Nu-ți face griji pentru asta, iubito.
Da, ei bine, este doar unul sau doi dintre ei au plecat acum.
Toate sunt aproape noi.
Presupun că își așteaptă rândul ca toți ceilalți, nu?
Mă bucur că te-ai întors acasă cu mine!
Acum, va trebui să te găsim o sotie si un nou loc de munca! Asta e corect.
Hai aici, ajuta-ma cu acest tabel.
Benjamin.
Îți pierzi timpul, iubito. E surdă de piatră.
Oh, și vei rămâne înăuntru care era vechea cameră a doamnei DeSeroux.
Ești prea mare pentru a fi în cameră cu oricine altcineva.
Este amuzant să te întorci acasă.
Arata la fel, miroase la fel, simte la fel.
Ți-am spus vreodată că am fost lovit prin fulger de șapte ori?
Odată, când stăteam în camioneta mea, mă ocup doar de treburile mele.
Îți dai seama ce s-a schimbat ești tu.
Și într-o dimineață târziu, nu mult după ce m-am întors...
Multumesc.
Hei.
- Scuză-mă, Queenie este aici? - Daisy?
- Eu sunt, Benjamin. - Benjamin?
Oh, Doamne!
Bineînțeles că ești tu! Benjamin!
Ce mai faci? A trecut atât de mult timp.
Sunt atât de multe pe care vreau să știu. Când te-ai întors?
Ei bine, m-am întors acum câteva săptămâni.
Am vorbit cu Queenie, ea a spus că ești în război, undeva pe mare.
- Eram atât de, atât de îngrijorați pentru tine. - Oh, sunt bine.
Ei bine, uită-te la tine. Ești atât de drăguță.
Te-ai oprit din scris.
„Când am plecat, era o fată. Și o femeie îi luase locul.
„Era cea mai frumoasă femeie Văzusem vreodată. "
Frumos.
„Cea mai frumoasă.”
- Îți amintești de bunica Fuller? - De ce, sigur că da.
- A trecut. - Am auzit asta. Îmi pare rău.
Nu pot să cred că suntem amândoi aici. Trebuie să fie soarta.
Nu, nu, cum se numesc?
Kismet.
Știi despre Edgar Cayce, psihicul?
nu cred ca...
spune el că totul este prestabilit,
dar îmi place să mă gândesc la asta ca la soartă.
Nu sunt sigur cum funcționează, dar mă bucur că s-a întâmplat.
Ai fost în Manhattan? Este chiar peste râu față de mine.
Acum, pot să văd clădirea Empire State
dacă stau pe patul meu.
Şi tu? Unde ai fost?
Spune-mi totul. Ultima dată când ai scris, ai spus că ai fost în Rusia.
Întotdeauna mi-am dorit să merg în Rusia. E la fel de frig cum se spune?
- De două ori mai rece. - Doamne.
Întotdeauna am spus că ești diferit. Dar cred că chiar ești.
Ai scris că ai cunoscut pe cineva. A ieșit?
Și-a urmat cursul.
Hei, îți amintești asta?
„Aceasta este poza a Bătrânului Cangur
"la 5:00 după-amiaza."
Ți-ar plăcea să iei cina?
Ți-am spus că am dansat pentru Balanchine?
O, el este un coregraf celebru. A spus că am linia perfectă.
Știi, la o repetiție odată, a căzut un dansator.
Și el doar... Doar a pus-o direct în producție.
Adică, îți poți imagina asta? Ca într-un... Într-un balet clasic?
Știi, un dansator, căzând intenționat.
Există un cuvânt cu totul nou pentru dans acum. Se numește „abstract”.
Nu, nu e singurul, totuși.
Acolo este Lincoln Kirstein și Lucia Chase, și oh, al meu...
O, e Agnes de Mille.
Tocmai a rupt toate acele convenții,
știi, toate chestiile astea direct în sus și în jos.
Nu este vorba despre formalitatea dansului, este vorba despre ceea ce simte dansatorul.
Așa cum mi-a spus ea despre această mare lume nouă,
nume care nu au însemnat nimic pentru mine,
Nu am auzit prea multe a ceea ce spunea ea.
Este nou și modern și este american.
Ei ne înțeleg vigoarea și fizicul nostru.
Oh, Doamne. Tocmai am vorbit și am vorbit.
Nu, nu, mi-a făcut plăcere să ascult. Nu știam că fumezi.
Sunt destul de mare.
Sunt destul de mare pentru o mulțime de lucruri.
În New York, stăm treji toată noaptea,
vezi cum răsare soarele peste depozite.
Întotdeauna este ceva de făcut.
Trebuie să mă întorc mâine.
- Atât de curând. - Mi-ar plăcea să pot rămâne.
Dansatorii nu au nevoie de costume sau peisaj mai.
Îmi pot imagina dansând complet gol.
L-ai citit pe D.H. Lawrence?
- Ei bine... - Cărțile lui au fost interzise.
Cuvintele sunt ca și cum ai face dragoste.
In compania noastra, trebuie să avem încredere unul în celălalt.
Sexul face parte din el.
Ştii, multe dintre dansatoare sunt lesbiene.
Era o femeie care a vrut să se culce cu mine.
- Asta te supără? - Care parte?
Cineva care vrea să se culce cu mine.
Ești o femeie dezirabilă.
Aș crede că majoritatea dintre ei as vrea sa dorm cu tine.
Să ne întoarcem în casă.
Sau am putea lua o cameră undeva.
- Am putea să-ți punem jacheta. - Nu ştiu, Daisy.
Nu este că nu mi-ar plăcea sau altceva. Cred că doar te voi dezamăgi.
Oh, Benjamin, am fost cu bărbați mai în vârstă.
Te întorci la New York dimineaţa.
Ar trebui să fii cu prietenii tăi.
- Ești tânăr o singură dată. - Oh, sunt destul de mare.
Daisy, doar că nu în seara asta, este tot.
Am putea merge să auzim niște muzică.
Viețile noastre sunt definite de oportunități.
Chiar și cei care ne lipsesc.
Arăți atât de frumos și atât de distins.
Ei spun că ale uraganului O să ne fie dor de noi, trece imediat.
- Oh, asta e grozav. - Voi sta sub pături cu mama.
Ea nu spune nimic... Benjamin?
"Lucrurile deveneau altfel..."
...pentru mine.
Părul meu avea foarte puțin gri și au crescut ca buruienile.
Simțul mirosului era mai intens. Auzul meu, mai acut.
Aș putea merge mai departe și mai repede.
În timp ce toți ceilalți îmbătrâneau, Eram tot mai tânăr, singur.
Intrați.
Benjamin.
- Îţi aminteşti de mine? - Ei bine, sigur că da, domnule Button.
- Ce ți s-a întâmplat? - La naiba picior. M-am infectat, așa că...
Bine ai venit acasă, prietene.
Văd că încă mai bei Sazerac tau cu whisky.
Creatură a obiceiului.
Încă vizitezi casa pe Bourbon Street?
Nu pentru mult timp.
Vremuri interesante, totuși.
Am trecut de la a face 40.000 la aproape jumătate de milion de nasturi pe zi.
Ne-am angajat de 10 ori numarul de persoane.
Operam non-stop.
Al naibii de rușine.
Războiul a fost amabil la industria nasturii.
Ştii,
Sunt bolnav. Nu stiu cat mai am.
- Îmi pare rău să aud asta, domnule Button. - Nu...
Nu am oameni. ma tin pentru mine.
Sper că nu te superi, dar, ori de câte ori este posibil,
Mi-ar plăcea compania ta.
Cu siguranță voi face ce pot.
Benjamin, știi ceva despre nasturi?
Acum, Button's Buttons a fost în familia noastră de 124 de ani.
Bunicul meu era croitor, și avea un mic magazin în Richmond.
După războiul civil, s-a mutat la New Orleans,
unde tatăl meu avea înțelepciunea să ne facem propriile nasturi.
Deci, cu ajutorul lui, croitoria a crescut până la asta.
Și astăzi, nu pot coase o cusătură.
Este foarte, foarte interesant.
Cu siguranță te-ai descurcat bine pentru tine.
Deci, ce pot face pentru tine, domnule Button?
Benjamin? Tu ești fiul meu.
Îmi pare atât de rău că nu ți-am spus niciodată.
Te-ai născut noaptea în care s-a încheiat Marele Război.
Mama ta a murit dându-te pe lume.
Am crezut că ești un monstru.
I-am promis mamei tale M-aș asigura că ești în siguranță.
Nu ar fi trebuit să te abandonez niciodată.
Mama mea?
La casa de vara pe lacul Pontchartrain.
Când eram băiat, Mi-ar plăcea să mă trezesc înaintea oricui,
fugă până la acel lac și vezi cum începe ziua.
Parcă eram singurul în viață.
M-am îndrăgostit prima dată când am văzut-o.
Numele mamei tale a fost Caroline Murphy.
Ea a lucrat în bucătăria bunicului tău.
E din Dublin.
În 1903, Caroline și toți frații ei și surorile au venit să locuiască aici,
în New Orleans.
Aș găsi scuze să cobor în bucătăria aceea
doar ca să mă pot uita la ea.
25 aprilie 1918. Cea mai fericită zi din viața mea.
În ziua în care m-am căsătorit cu mama ta.
De ce nu mi-ai spus?
Plănuiesc să las tot ce am la tine.
- Trebuie să plec. - Unde?
Acasă.
Și ce crede, oricum?
El crede că poate să apară
si totul e ar trebui să fie bine și dandy.
Toți ar trebui să fie prieteni.
Ei bine, a mai venit un lucru, asta e sigur.
Dumnezeu să-mi fie martor, a mai venit un lucru.
Ne-a lăsat 18 USD în noaptea în care ai fost găsit.
Optsprezece dolari
- și un scutec murdar. - Noapte bună, mamă.
Noapte bună, iubito.
Ți-am spus vreodată Am fost lovit de fulger de șapte ori?
Odată, îmi plimbam câinele pe drum.
Sunt orb la un ochi, cu greu nu aud,
ai tresări și tremurături de nicăieri, imi pierd mereu linia gandului.
Dar știi ce?
Dumnezeu îmi tot amintește Sunt norocos că sunt în viață.
Vine furtuna.
Pot să vă ajut, domnule? Sus pe scări, primul dormitor.
Multumesc.
Trezeşte-te.
Hai să te îmbrăcăm.
Acum asta e ceva.
Multumesc.
Poți fi supărat ca un câine nebun la felul în care au mers lucrurile.
Poți să înjuri și să blestești Soartele.
Dar când se ajunge la sfârșit,
trebuie să renunți.
Ei bine, cu siguranță este un serviciu frumos.
Va fi îngropat chiar lângă mama ta.
Tu ești mama mea.
Copilul meu.
Acum, nu văzusem niciodată New York-ul.
- Scuză-mă, sunt un prieten al lui Daisy. - Chiar pe aici.
- Daisy are companie. Margaretă! Margaretă! - Da!
- Avem nevoie de garderoba. - Mă caută cineva?
- Benjamin. - Bună.
- Ce faci aici? - M-am gândit să vin în vizită.
Petrece ceva timp cu tine, dacă aș putea.
Ei bine, mi-aș fi dorit să fi sunat. M-ai luat prin surprindere.
- Poți pur și simplu să-i arunci afară. - Nu. Mulţumesc, sunt drăguţi.
Nu mi-am putut lua ochii de la tine. Am crezut că ești fascinant.
Multumesc. Este foarte amabil din partea ta să spui.
Mai bine mă schimb. Un grup dintre noi mergem la o petrecere.
- Ai vrea să vii? - Cineva mi-a spus despre un restaurant
M-am gândit că s-ar putea să te bucuri.
Am făcut o rezervare, pentru orice eventualitate.
Doar, toți dansatorii ies după spectacol. esti...
Ești binevenit să vii cu noi. Mă voi schimba. În regulă?
Ea coregrafiază pentru Baleții Ruși.
Ea este divină.
Ai fost uluitor.
Draga mea.
Acesta este David. Dansează cu compania.
- Acesta este Benjamin. - OMS?
- Ți-am spus despre el. - Oh da. Ce mai faci?
- Mă duc să-ți aduc ceva de băut. - În regulă. Mulţumesc.
Deci, ai fost un prieten a bunicii ei?
Sau ceva de genul asta?
Aşa ceva.
Hei, scuză-mă.
Haide.
Hei!
Acum, nu aveam idee că vii.
Doamne, Beniamin.
La ce te asteptai? Ce, vrei să las totul?
Acum, asta este viața mea.
Prunc! Te duci în centru?
Haide. Te vei distra bine.
Sunt mulți muzicieni, oameni interesanți.
Nu trebuie să faci asta. Aceasta este vina mea.
Ar fi trebuit să sun.
Am crezut că voi veni aici
și să te măture de pe picioare sau ceva.
- Daisy! Haide! Să mergem. - Fii chiar acolo.
Pare frumos.
Îl iubești?
Așa cred.
Mă bucur pentru tine.
Poate ne vedem acasă.
Bine.
Mi-a plăcut spectacolul!
A venit să-mi spună că tatăl său a murit.
- N-ai fi putut să știi. - Aveam 23 de ani. Nu mi-a păsat.
Ce ai făcut în continuare?
Câteva fotografii, cred, în fața genții mele.
Eram la fel de bun dansator așa cum aveam să fiu vreodată.
Timp de cinci ani, eu...
Am dansat peste tot.
Londra, Viena, Praga.
Nu le-am văzut niciodată.
mama.
Nu ai vorbit niciodată despre dansul tău.
Ei bine, am fost singurul american
pentru a fi invitat la dans cu Bolshoi, zahăr.
A fost glorios.
Dar Benjamin nu a fost niciodată departe din gândurile mele.
Și m-aș trezi să spun...
Noapte bună, Benjamin.
- "Noapte bună, Daisy." - A spus asta?
„Viața nu a fost chiar atât de complicată.
„Dacă vrei, ai putea spune Am căutat ceva. „
Benjamin? Doamna La Tourneau tocmai a trecut.
- Scrisoare pentru domnul Benjamin Button? - Aș fi eu.
Multumesc.
domnișoara Daisy Fuller.
- Doar un minut. Vă rog să luați loc. - Sigur.
Uneori suntem pe un curs de coliziune și pur și simplu nu știm.
Fie că a fost accidental sau prin proiect, nu putem face nimic în privința asta.
O femeie din Paris era pe drum a merge la cumpărături.
Dar ea și-a uitat haina, sa întors să-l ia.
Când și-a luat haina, telefonul sunase.
Așa că se oprise să răspundă și am vorbit câteva minute.
În timp ce femeia era la telefon,
Daisy repeta pentru un spectacol la Opera din Paris.
Și în timp ce ea repeta, femeia, a oprit telefonul acum,
Ieșise afară să ia un taxi.
Acum, un șofer de taxi a avut a scăzut un bilet mai devreme,
și se oprise să ia o ceașcă de cafea.
Și în tot acest timp, Daisy repeta.
Și șoferul ăsta de taxi, care a renunțat la tariful anterior
și se oprise pentru a lua ceașca de cafea,
a luat-o pe doamnă care mergea la cumpărături
și ratasem să iau taxiul de mai devreme.
Taxiul a trebuit să se oprească pentru un bărbat care traversează strada,
care plecase la serviciu cinci minute mai târziu decât făcea în mod normal
pentru că a uitat să-și pună alarma.
În timp ce acel om, întârziat la serviciu, traversa strada,
Daisy terminase de repetiții și făcea un duș.
Și în timp ce Daisy făcea duș,
taxiul aștepta în afara unui butic ca femeia să ridice un pachet
care nu fusese încă împachetat,
pentru că fata cine trebuia să-l înfășoare
se despărțise de iubitul ei cu o seară înainte și a uitat.
Când pachetul a fost împachetat, femeia, care era înapoi în taxi,
a fost blocat de un camion de livrare.
În tot acest timp, Daisy se îmbrăca.
Camionul de livrare s-a îndepărtat, iar taxiul s-a putut deplasa
în timp ce Daisy, ultima îmbrăcată,
a așteptat unul dintre prietenii ei care rupsese un șiret.
În timp ce taxiul era oprit, în așteptarea unui semafor,
Daisy și prietena ei a ieșit în spatele teatrului.
Și dacă un singur lucru se întâmplase altfel,
dacă nu s-ar fi rupt acel șiretul
sau acel camion de livrare se mutase cu câteva clipe mai devreme
sau acel pachet fusese împachetat și gata
pentru că fata nu se despărțise cu iubitul ei,
sau acel bărbat își pusese alarma și s-a trezit cu cinci minute mai devreme
sau acel șofer de taxi nu se oprise pentru o ceașcă de cafea
sau acea femeie își amintise haina și sa urcat într-un taxi mai devreme,
Daisy și prietena ei ar fi traversat strada
și taxiul ar fi trecut pe lângă.
Dar, viața fiind ceea ce este,
o serie de vieți care se intersectează și incidente
in afara controlului oricui,
taxiul acela nu a trecut,
și șoferul acela a fost momentan distras.
Daisy!
Și taxiul ăla a lovit-o pe Daisy.
Margaretă! Ajutor!
Și piciorul ei a fost zdrobit.
Margaretă?
- Cine ți-a spus? - Prietenul tău mi-a transmis prin cablu.
Foarte amabil din partea ta că ai venit până aici să văd că eram bine.
Ai face la fel pentru mine.
Dumnezeul meu.
Uită-te la tine. Ești perfectă.
Mi-aș fi dorit să nu fi venit aici. Nu vreau să mă vezi așa.
Piciorul îi fusese rupt în cinci locuri.
Și cu terapie și timp, s-ar putea să meargă din nou.
Dar ea nu a dansat niciodată.
O să te iau acasă cu mine.
- Vreau să am grijă de tine. - Nu mă întorc în New Orleans.
Atunci voi rămâne aici, la Paris.
nu intelegi? Nu vreau ajutorul tău.
Știu că îmi pare rău pentru mine, dar nu vreau să fiu cu tine.
Am încercat să-ți spun asta în New York. Tu nu asculți.
S-ar putea să vă răzgândiți.
Nu suntem copii mici Mai mult, Benjamin.
Doar stai departe de viata mea.
Am fost îngrozitor de crud.
El nu a înțeles. Nu l-am putut lăsa să mă vadă așa.
„Nu am plecat imediat.
„Am stat o vreme la Paris să ai grijă de ea. „
Nu am știut niciodată asta.
Oh, dragă, ai putea să iei asistenta?
M-am învățat să merg din nou.
Am luat trenul spre Lourdes.
Să aruncăm o privire. E normal. Pulsul scade.
O să se chinuie să respire.
- Vei fi bine? - Da.
Bine, spune el, „M-am întors acasă”. Și apoi sunt multe pagini rupte.
„Am ascultat sunetul casei.” Am citit asta deja.
El...
A vărsat ceva pe el, deci e greu de citit, mamă.
Ceva despre navigație, are sens?
Am învățat să navighez cu o barcă veche a tatălui meu din casa lacului.
Nu pot să mint.
Mi-a plăcut compania a unei femei sau două.
Sau poate trei.
Nu știu de ce te deranjezi, Sam, Doar că voi fi din nou acolo mâine.
mama.
Și în primăvara anului 1962,
s-a întors.
- Vrei să știi unde am fost? - Nu.
Cum de nu ai scris sau nimic? Doar dispărând așa.
Era ceva ce trebuia să fac pentru mine.
Da, ei bine, nu te-am luat niciodată a fi tipul egoist.
Sper sigur că nu greșesc.
De obicei nu greșesc în privința oamenilor.
- Noapte bună, mamă. - Noapte bună, iubito.
Vă distrați cu toții.
- Nu ai spus două cuvinte. - Nu vreau să o stric.
- Dormi cu mine? - Absolut.
Am rugat-o să vină cu mine.
Am navigat în Golf de-a lungul Florida Keys.
Mă bucur atât de mult că nu ne-am găsit cand aveam 26 de ani.
- De ce spui asta? - Eram atât de tânăr.
Și erai atât de bătrân.
Sa întâmplat când trebuia să se întâmple.
Mă voi bucura de fiecare moment am cu tine.
Pun pariu că pot sta aici mai mult decât tine.
Pun pariu că nu poți.
Abia o linie sau o cută.
În fiecare zi am mai multe riduri. Nu este corect.
Îmi plac ridurile tale. Amândoi.
Cum e să devin mai tânăr?
Chiar nu pot spune. Mă uit mereu cu ochii mei.
Mă vei mai iubi? când pielea mea îmbătrânește și lasă?
Mă vei mai iubi când voi avea acnee? Când ud patul?
Când mi-e frică de ce se află sub scări?
Ce?
- La ce te gândeşti? - Ei bine, mă gândeam cum nu durează nimic.
Și ce păcat este asta.
Unele lucruri durează.
- Noapte bună, Daisy. - Noapte bună, Benjamin.
mama?
- Când l-ai cunoscut pe tata? - La ceva timp după aceea.
- I-ai spus despre acest Benjamin? - Știa destule, dragă.
Mama?
Queenie?
Buna ziua?
Bună, doamnă Carter, sunt Benjamin. Unde sunt toți?
Oh, Benjamin. Queenie a murit. Îmi pare atât de rău.
Îmi pare atât de rău pentru pierderea ta. Era o femeie grozavă.
Cele mai profunde condoleanțe.
Am îngropat-o alături de iubitul ei domnul Weathers.
Și așa s-ar putea să avem amintiri ale noastre,
am vândut casa tatălui meu pe Esplanada.
Este un loc vechi minunat, dragă.
Cred că vom fi atât de fericit aici.
Oh, ce istorie lungă de familie aveți.
Ei vin cu casa.
- Haide. - Trebuie să vezi suita principală.
Ne-am cumpărat un duplex.
Mi-a plăcut casa aceea.
Mirosea a lemn de foc.
Nu... Nu te opri, dragă.
„A fost una dintre cele mai fericite vremuri din viata mea. "
Nu aveam nici un fel de mobilier.
Am face picnicuri în sufragerie.
Am mâncat când am avut chef. Am stat treaz toată noaptea când am vrut.
Am jurat să nu cădem niciodată în rutină,
a merge la culcare sau a se trezi în același timp.
Locuim pe acea saltea.
Vecina noastră, o doamnă Van Dam, a fost kinetoterapeut.
Locuim la patru străzi de o piscină publică.
Știi, s-ar putea să ai încă câțiva ani din asta,
dar ai ales să faci ceva atât de special și unic
că era doar într-o fereastră scurtă de timp ai putea să o faci.
Deci, chiar dacă nu s-a întâmplat nimic,
ai fi tot aici unde te afli acum.
Pur și simplu nu-mi place să îmbătrânesc.
Au pus prea mult clor aici.
Îți promit că nu mă voi pierde niciodată la autocompătimire din nou.
Și cred că acolo și atunci
și-a dat seama niciunul dintre noi nu este perfect pentru totdeauna.
A găsit pacea.
Ea a deschis un studio și le-a învățat pe fete tinere să danseze.
Și tendu.
Întoarce-te pe cealaltă direcție. Și loc, loc, loc. Excelent.
- Noapte bună, domnișoară Daisy. - Noapte bună.
Cu siguranță ești frumos de urmărit.
Dansul ține de linie.
Linia corpului tău.
Mai devreme sau mai târziu, pierzi acea linie, și nu-l vei primi niciodată înapoi.
Cred că te-ai născut în 1918, acum 49 de ani.
am 43 de ani.
Avem aproape aceeași vârstă.
- Ne întâlnim la mijloc. - În sfârșit ne-am prins din urmă.
Așteaptă.
Vreau să-mi amintesc de noi la fel cum suntem acum.
sunt însărcinată.
Știi, jur că asistenta a alunecat și a spus că este un băiat.
Dar cred că este o fată.
- Știu că ți-e frică. - Nu o ascund.
Bine.
- Care este cea mai mare frică a ta? - Copil născut ca mine.
Atunci o să-mi placă cu atât mai mult.
Bine. Cum pot fi tată când mă îndrept în cealaltă direcție?
Nu este corect pentru un copil. Nu vreau să fiu povara nimănui.
Zahăr, toți ajungem în scutece.
O să fac asta să funcționeze.
Vreau asta și vreau cu tine.
Vreau să ai tot ce vrei, toate acestea.
Doar că nu sunt sigur cum să împac asta.
Ai spune unui orb nu putea avea copii?
Poftim.
Vei fi tată cât poți de mult timp.
Cunosc consecințele. Am acceptat asta.
Să te iubesc pentru mine merită totul.
Trebuie să fac pipi.
Cea mai în vârstă femeie să înoate vreodată Canalul Mânecii
am ajuns astăzi aici în Calais...
- Păstrează-l. - ... făcând înotul în 34 de ore,
22 de minute și 14 secunde.
Elizabeth Abbott, în vârstă de 68 de ani a sosit la 5:38, ora de Greenwich,
epuizat, dar fericit.
Domnișoară Abbott, cum ați rezuma, în cuvinte, această realizare?
Presupun că...
Orice este posibil.
- Bine? - Da. Mulțumesc.
- Ești gata? - Mulțumesc foarte mult.
Multumesc. Vă mulțumesc tuturor.
- Da. - Ești foarte amabil.
Primăvara, într-o zi ca oricare alta...
Mă întorc într-o oră!
Miere?
Du-te și cheamă o ambulanță!
Vine copilul.
Operator, am nevoie de o ambulanță.
- Vine copilul! -2714 Napoleon.
Iată. Continuă să respiri.
Respirații adânci. Apăsaţi.
Iată-ne.
Toată lumea e bine. Este o fetiță perfect sănătoasă.
Miere?
A dat naștere la cinci lire, fetiță de patru uncii.
Ai numărat degetele de la picioare?
Ea este perfectă.
„Și i-am pus numele pentru mama mea, Caroline. "
Acest Benjamin a fost tatăl meu?
Și așa îmi spui?
Scuzați-mă.
...pentru că toate ingredientele sunt acolo pentru o furtună majoră,
posibil chiar până la Categoria 5.
Hei, știu că e greu. Nu poți fuma aici.
Nimeni nu vă poate spune exact unde va lovi,
dar trebuie să mergem cu îndrumarea pe care le avem,
incorporați aceste informații și apoi să ți-o transmită.
„Ai crescut așa cum a promis doctorul, normal si sanatos. "
Va trebui să găsești un tată adevărat pentru ea.
Ce vrei sa spui?
Va avea nevoie de cineva a îmbătrâni cu.
Ea va învăța să accepte orice s-ar întâmpla. Ea te iubește.
Dragă, are nevoie de un tată, nu un tovarăș de joacă.
- Sunt eu? - Desigur că nu.
- Vârsta mea începe să te deranjeze? - Desigur că nu.
- Asta îmi spui? - Nu ne poți crește pe amândoi.
A fost prima ta zi de naștere. Am avut o petrecere pentru tine.
Casa era plină de copii.
- Ce mai faci? - Hei, omule.
Înainte să te întorci, vor fi la liceu, se vor întâlni.
Am vândut casa de vară pe lacul Pontchartrain,
Am vândut Button's Buttons,
Am vândut barca cu pânze a tatălui meu, pune totul într-un cont de economii.
Și pentru ca tu iar mama ta ar putea avea o viață,
Am plecat, înainte de a mă putea aminti vreodată.
„Am plecat doar cu hainele pe spate.”
Nu vreau să citesc asta acum. Poți să-mi spui doar unde s-a dus?
Nu prea știu.
Este pentru mine. 1970. Aveam doi ani. "La mulți ani.
"Mi-aș dori Aș fi putut să te sărut noapte bună. "
Toate sunt pentru mine.
Cinci. „Aș fi vrut să te fi luat la prima ta zi de școală. "
Şase. „Mi-aș fi dorit să fiu acolo să te învețe să cânți la pian. "
1981, 13.
„Mi-aș fi putut spune să nu urmărească vreun băiat.
„Aș fi vrut să te fi putut ține în brațe când aveai inima zdrobită.
„Mi-aș fi dorit să fiu tatăl tău. Nimic din ce am făcut vreodată nu va înlocui asta. "
Presupun că a plecat în India.
„Pentru cât valorează, niciodată nu este prea târziu,
- „sau, în cazul meu, prea devreme...” - ... sau, în cazul meu, prea devreme,
să fii oricine vrei să fii.
Nu există limită de timp. Începeți oricând doriți.
Puteți schimba sau rămâne același. Nu există reguli pentru acest lucru.
Putem face ce este mai bun sau mai rău.
Și sper că veți profita din plin.
Sper că vezi lucruri care te surprind.
Sper că simți lucruri nu ai simțit niciodată înainte.
Sper că vei întâlni oameni cu alt punct de vedere.
Sper că trăiești o viață de care ești mândru.
Și dacă descoperi că nu ești, Sper că ai puterea
- pentru a începe totul de la capăt. - „... începe totul de la capăt.”
Fusese plecat de mult.
Ne vedem joia viitoare.
- Noapte bună, domnișoară Daisy. - Oh, noapte bună, dragă.
Îmi pare rău, închidem.
Vă pot ajuta?
Ești aici să iei pe cineva?
De ce te-ai întors?
mama?
Ești gata încă?
Mamă, ce sa întâmplat?
Tocmai auzeam o poveste foarte tristă despre un prieten comun
pe care nu-l mai văzusem de foarte multă vreme.
Caroline, el este Benjamin.
L-ai cunoscut când erai doar un copil.
- Bună. - Bună.
Hei.
- Oh, îmi pare rău, am crezut că ai terminat. - Oh, acesta este un prieten al familiei mele.
Benjamin Button, acesta este soțul meu, Robert.
- Ce mai faceţi? - O plăcere.
Ei bine, a fost foarte plăcut să te cunosc.
- Vom fi în mașină, dragă. - În regulă.
la revedere.
Doar închid.
Wow.
E frumoasă. Ca mama ei.
- Ea dansează? - Nu foarte bine.
Bănuiesc că așa ar fi din partea mea a lucrurilor.
E o fată dragă și dulce.
Ea pare puțin pierdută. Dar atunci, cine nu are 12 ani?
Multe dintre ei îmi amintesc de tine.
Soțul meu, este văduv sau a fost... A fost văduv.
El este incredibil de amabil, pur și simplu strălucitor, om aventuros.
- A fost un tată grozav. - Bine.
- Ești mult mai tânăr. - Numai pe exterior.
ai avut dreptate.
N-aș fi putut să vă cresc pe amândoi.
Nu sunt atât de puternic.
Deci, unde stai?
Ce ai de gând să faci?
Eu stau la hotelul Pontchartrain pe Bulevardul.
Nu știu ce o să fac.
Dar...
Ei așteaptă.
Îmi amintesc asta. Acela era el?
Uraganul și-a schimbat direcția.
Va ajunge la uscat cândva în curând.
- Ar trebui să fac ceva? - Se fac aranjamente
să muți oamenii, dar depinde de tine.
Nu. Nu, suntem... Rămânem.
Vă voi anunța dacă se schimbă ceva.
„În noaptea aceea, în timp ce stăteam și întrebându-mă de ce m-am întors,
„S-a auzit o bătaie la uşă.”
Intrați.
Ești bine?
Îmi pare rău, Nu știu ce caut aici.
Nimic nu durează.
Nu am încetat niciodată să te iubesc.
Oh, dar, Benjamin, Acum sunt o bătrână.
Unele lucruri pe care nu le uiți niciodată.
... atât de puțini oameni chiar știu
că ai fost vreodată în închisoare în primul rând.
Îți spun că și mie îmi este rău de asta,
pentru ca, te rog, dacă nu vă vor oferi un premiu
cum ar fi „Omul anului”, cel puțin ce puteau face
nu vă mai include pe listă ca fost condamnat
ceea ce cred că este, din nou, atât de nedrept.
Noapte bună, Benjamin.
Noapte bună, Daisy.
Și așa cum știam că o voi face, Am privit-o plecând.
Acesta este ultimul lucru pe care l-a scris.
La ceva timp după ce tatăl tău a murit,
a fost un apel.
Buna ziua.
Da, vorbind.
Îmi pare rău, nu înțeleg.
Este casa din colț.
Intră.
- Sunt Daisy Fuller. - Sunt David Hernandez,
cu Departamentul Parohiei Orleans al Serviciilor de Protecție a Copilului.
Locuia într-o clădire condamnată.
Poliția a găsit asta cu el.
Această adresă. Are mult numele tău în el.
Are o sănătate foarte proastă. A fost dus la spital.
Se pare că nu știe cine sau unde se află. E foarte confuz.
îi spuneam domnului Hernandez că Benjamin este unul dintre noi.
Dacă are nevoie de un loc unde să stea, e în regulă, poate rămâne aici.
Benjamin?
Te joci frumos.
Se pare că nu-i place să fie atins.
El intră și iese a stărilor de recunoaştere.
Medicii spun, dacă nu știau mai bine,
are începuturi de demență.
Îţi aminteşti de mine?
Eu sunt Daisy.
Eu sunt Benjamin.
Mă bucur să te cunosc, Benjamin.
Te-ai deranja dacă stau cu tine? Mi-ar plăcea să te aud cântând.
Te cunosc de undeva?
- Vreau micul dejun. - Și în fiecare zi,
Aș trece pe aici să mă asigur că era confortabil.
- Nu, nu am făcut-o. - Tocmai ai terminat de mâncat.
Să nu crezi că nu știu ce faci!
Sunteți cu toții mincinoși!
El nu crede tocmai a luat micul dejun.
Acum, de ce nu vedem
dacă nu găsim altceva sa faci tu?
Am un sentiment sunt multe lucruri pe care nu le pot aminti.
Ei bine, cum ar fi, zahăr?
E ca și cum am avut toată viața asta,
și nu-mi amintesc ce a fost.
E în regulă.
Este în regulă să uiți lucrurile.
De multe ori, pur și simplu uita cine sau unde era.
Iată-l, e acolo sus, pe acoperiș.
Nu a fost ușor.
- Benjamin! - Pot să văd totul!
- Văd râul mare! - Asta e corect,
poți vedea totul, dragă.
Pot vedea cimitirul unde mama e îngropată,
- și toți ceilalți oameni. - Vreau să cobori!
- Și dacă aș putea zbura? - Am cunoscut un om care putea zbura.
Cobori tu și îți voi spune totul despre el.
Să se ducă cineva acolo sus.
Avea cinci ani când m-am mutat.
Aproape aceeași vârstă pe care o aveam când îl cunoscusem.
„Aceasta este poza a Bătrânului Cangur
„la 5:00 după-amiaza
„când a ajuns frumoasele lui picioare din spate. "
Zilele au trecut.
Și l-am văzut cum a uitat cum să meargă
- și cum să vorbești. - Care este numele meu?
Eu sunt Daisy.
Poți să spui „Daisy”?
În 2002, au pus un nou ceas în acea gară.
Și în primăvara lui 2003,
s-a uitat la mine
și știam că el știa cine sunt eu.
Și apoi a închis ochii parcă pentru a merge la culcare.
- Aş fi vrut să-l fi cunoscut. - Acum vrei.
Mamă, cred că ar trebui să merg să văd ce se întâmplă.
Noapte bună, Benjamin.
Ne așteptăm la inundații rapide după ruperea digului.
A avut loc în Secția Nouă.
Unii oameni sunt născuți să stea lângă un râu.
Unii sunt loviți de fulger.
Unii au ureche pentru muzică.
Unii sunt artiști.
Unii înoată.
Unii cunosc butoane.
Unii îl cunosc pe Shakespeare.
Unele sunt mame.
Și unii dansează.