Okej, här är hon: Kitty Dean!
16 november 1959
Bönhörd
Det är fyra grader i New York denna förmiddag. Klockan är 10.49.
RIK LANTBRUKARFAMILJ MÖRDAD
Man, fru och två barn hittas skjutna i hemmet i Kansas
Ska jag ringa och boka vårt bord till lunchen?
Toppen.
Och, Big Mama... Kom med mycket skvaller.
Allt med honom är ämnat att väcka uppmärksamhet.
Utseendet, uppträdandet och givetvis rösten.
Rösten?
Till den lyckliga sälle som aldrig har hört den kan jag bara säga:
Föreställ dig hur brysselkål hade låtit-
om brysselkål kunde prata.
Han är så förtrollande.
Man glömmer snabbt världens mest oförglömliga ljud.
Här är ett ord jag hatar: excentrisk.
Excentrisk är vad trista typer kallar en i mina ögon intressant människa.
Många kallar mig excentrisk-
för att jag får hela skon putsad: ovansida, sidor och sulor
Vissa kallar det excentriskt att min husa stryker mina pengar var morgon.
När jag sa det till Truman, vet ni vad han sa?
Han sa inte: "Så excentriskt." Han sa: "Så underbart!"
Man kan förlåta folk för mycket om de tycker om en.
Han är jätterolig var man än är.
Och han är nåt så sällsynt som en bra talare och god lyssnare.
Hur kunde Leland ledsna på dig? Man behöver ju bara titta på dig.
Han lyssnade på mig som på en högtalare på stationen.
Tillräckligt för att höra om det är nåt viktigt.
Han är ihop med Pamela och jag måste gå vidare.
Jo, men tour New York delas upp i ett Slim- och ett Pamela-läger.
Babe och jag leder slimiterna. -Tru-hjärtat...
Har du hört det om Tracy? -Ja, hon får ögonen fixade.
Lite mer än så. Hon for iväg för att göra abort.
Vem är pappan? Inte Dick, väl?
Chas Fitzgerald. -Perfekt! Vet Dick det?
Dick bör få veta att barnet är hans. -Det går ju inte, han är steril.
Alla vet det. -Ja, nu vet de det säkert.
Har du läst tidningen?
En artikel fastnade i mina tänder som en liten klistrig karamell.
Vad då?
En förmögen lantbrukarfamilj i Kansas-
mördades mitt i natten på otäckast tänkbara sätt.
Vet de av vem?
Ingen aning. Men det påverkar inte artikeln som jag vill skriva åt dig.
Jag vill se hur morden påverkar en ort där alla litar på varandra.
Det kan vara bra att inte veta vilka mördarna är.
Exakt. För det jag föreställer mig att alla nu är rädda för är:
"Vem av oss gjorde det hemska?"
Förut tänkte de: "Där är han som alltid lägger sig i." Nu tänker de:
"Mördade du dem?" -Vad hemskt att du ska till Kansas.
Vem ska jag då prata med? -Har du hört det om Tracy?
Ögonen? -Mer. Abort.
Jag mötte henne på Sotheby's. Hon köpte en förtjusande Degas.
Som gjord för vår gästtoalett, men Bill vill ha Giacometti-gubben där.
Ingen vill gå på toa och hitta en gubbe där.
Det vet jag av bitter erfarenhet. -T-bone...!
Vem sa det om Tracy? -Slim. Men jag lovade att tiga.
Jag säger det till dig bara för att du är min bästa vän.
Som min äldsta och bästa vän, tycker du att Kansas-grejen är bra?
Skojar du? Småstadsköret, misstankarna och skvallret?
Det är kanske mer din värld än denna.
Hur dödades de? -Hagelgevär.
Men förvaltaren bor 100 meter bort. Varför hörde han inte fyra skott?
Han kanske mördade dem.
Kanske. Men offren var bundna med munkavle, så mördarna var minst två.
En med vapen som får dem att lyda-
en som binder dem och får dem att ångra det.
Pappan och pojken sköts i källaren, mamman och flickan i sina sängar.
Hur vet du allt det? -Jag ringde åklagaren.
Får jag säga vem det är som ringer? -Ja, raring. Truman Capote.
Åklagaren talar inte med okända kvinnor.
Vad sa du då?
Vem sa att jag är okänd?
De kan snart bedöma mig. Jag åker dit ner om en vecka.
Vilka av dina pillerburkshattar tror du att de gillar bäst?
Varför kom inte Jack? Om han är din kille är han alltid välkommen.
Truman och jag trivdes bättre med varandra än med andra-
men vi var inte ler och långhalm.
Han är mycket social. Det är inte jag.
Särskilt inte i det där gänget.
Jack gillade oss inte.
Han är lika charmig som en kanyl.
Jack är så otroligt stelbent, så oerhört "ja, så är det bara".
Innan han mötte Truman var han gift med skådespelerskan Joan McCracken.
De dansade ihop i "Oklahoma!" och han var tokig i henne.
Sen drog han ut i kriget och när han kom hem-
berättade hon att hon hade varit otrogen.
Han kände sig så förödmjukad-
att han inte bara avslutade äktenskapet den kvällen-
utan slutade att ligga med kvinnor och bytte till karlar.
Tänk att bota sin avsky för otrohet genom att börja ligga med karlar.
Om du möter mördaren då?
Och om han tror att du vet? Han har mördat fyra. Skulle han skona dig?
Är det så du vädrar din oro?
Verkar det inte farligt? -Följ med då.
Nej, jag försöker skriva min bok.
Då blir det "o sole mio" som åker.
Inget får hända dig. -Jag är oförstörbar
Vilket alla beklagar. -Inte jag.
Följ med. Din bok är klar. -Det låter spännande.
Men jag vill börja på min nya bok innan "Dödssynden" släpps.
Hur nära boningshuset sa du att förvaltaren bodde?
Nelle växte upp med honom. Hon byggde den andra pojken-
i "Dödssynden" på Truman. Passande kallade hon pojken Dill.
Folk nämner alltid hans upprymdhet-
men mitt i alla klart lysande lågor-
finns det också lite blått.
Trumans föräldrar lämnade honom i tidiga år till äldre släktingar
Truman dolde skammen över föräldrarnas frånvaro-
med storslagna berättelser om äventyr och ära.
"Pappa är inte här, han är pilot."
"Mamma är modell, men de ska hämta mig."
Han sa alltid: "De ska hämta mig."
Varje år vid jul-
paraderade vår skola genom stan.
Ett år skrev Truman till föräldrarna att han var paradens stjärna-
trots att han bara var en snöflinga som jag.
Men det funkade.
De telegraferade och skrev att de skulle ta tåget från New Orleans.
De skulle stå vid kanonen på torget för att kunna jubla åt honom.
Vi marscherade genom stan och när vi närmade oss kanonen-
såg jag honom kämpa för att se sina föräldrar
När vi kom till kanonen stannade han.
Han glömde att vi skulle marschera i takt.
Han stannade och han stirrade.
De hade inte kommit.
Jag trodde att han skulle bryta ihop.
Då kastade han upp armarna i luften-
och snurrade hela vägen över
Han hjulade.
Och sen igen-
och igen-
hela vägen nerför gatan.
Tills hans tårar var borta.
Truman avgudade Nelle. Hon och Jack var hans enda ickesocietets-vänner.
Men det sved i honom när hon fick Pulitzerpriset.
Han kunde unna henne ett pris, men bara om han själv hade fått två.
Brott har alltid intresserat mig. Pappa var advokat, min syster också.
Jag läste också juridik-
men jag tappade kontrollen eller tog mitt förnuft till fånga före examen.
Men när Truman bad mig följa med till Kansas-
slog han an rätt sträng.
Kriminalinspektör Dewey!
Har ni några spår? -Inget jag kan diskutera.
Var det mer än en mördare? -Ingen kommentar
Klart det var mer än en. Om inte mördaren var hypnotisör.
Hur sa, frun?
Det är ologiskt att tro att mördaren var ensam. Offren var ju bundna.
Då hade han fått släppa vapnet och då hade de sprungit för livet.
Jag vet inte vem ni är -Eller vad.
Jag kommer utombys ifrån. -Vilken tidning?
Husmodersjournalen?
Jag är inte journalist. Jag är författare.
Kan jag få se ert presskort? -Kors, jag bär inget sånt.
Men jag har passet i hotellrummet.
Ska ni med och se på min lilla bild?
Jag vill också höra hur detta hemska brott har tärt på den tillitsgrund-
som ert samhälle vilar på.
Nej. -Och jag... va?
Ingen reporter får särskild åtkomst.
Jag skriver ingen nyhetsartikel. Jag är från The New Yorker
Jag skriver en psykologisk exposé om hur en by påverkas av så hemska mord.
Jag tänker inte slarva. Jag ska bemöda mig om varje ord och ljud.
Slutresultat måste bli lika bländande och unikt som ett Fabergéägg.
Och jag måste lösa ett brott. -Jag struntar i om det blir löst.
Det gör inte jag. Familjen Clutter gick i vår kyrka, de var våra vänner.
Ingen åtkomst.
Du är mycket, mycket rävaktig.
Jag får jobba extra hårt för att ta mig runt era rävaktiga manér.
Visst är han rävaktig? - Men oroa er inte, jag...
Vad härligt det var när du sa att du struntade i om mordet klarades upp.
Vill ni ha en cocktail? -Ja, en gin och tonic.
En J&B med is, en smula citronskal och halvan nåt stänk vatten.
En vad då med is?
J&B.
Det är en whiskysort, vännen.
Ska jag se om vi har den? -Det vore en fantastisk början.
Ja, frun.
Vi får nog trippa fram lite tystare.
Du om nån vet ju hur omöjligt det är för mig att förändra mig.
Du ska inte gifta dig och få barn, men kanske smyga in på kattassar.
Det är inte lönt. Den här katten har långa, bullriga naglar!
Jag ringer Deweys kontor i morgon och ber om en riktig intervju.
Det passar nog hans fåfänga bättre. Till dess börjar vi prata...
Tack! Vi börjar prata med folk. Då behöver vi inte hans välsignelse.
Vi pratar med folk på gatan.
Och på vårt trevligaste sätt, för att göra folk goda till mods, säger vi...
Frun!
Får vi fråga om de ohyggliga morden ute på Clutters gård?
Du kanske ska skippa ordet "ohyggliga".
Herrn! Herrn!
Ursäkta, herrn.
Vi vill prata med er om de tragiska händelserna den 15 november
Ledsen, mina damer.
Kallar folk mig "dam" av elakhet eller ser de ingen skillnad?
Jag är ingen kraftkarl, men inte ens Ethel Merman har det här.
Nej, hennes är kraftigare.
Mr Capote?
Är det allt? Inga meddelanden? -Nej, sin
Varför kan inte Alvin Dewey ringa? Jag har ringt tre gånger.
Nelle! Nödhjälpspaket från Babe.
Det är beluga!
Vi köper kex och äter det nu. -Ja.
Vet du vad du borde göra i morgon? Åka ut och titta på Clutters gård.
Om Alvin Dewey inte ringer får jag aldrig se huset.
Du känner alla på planeten. Ring nån.
Hälsa hertigparet att jag är helt knäckt för att jag missar festen.
Jag ska.
Bennett hör fina saker om din bok.
Jag struntar nästan i kritikerna, bara jag får skriva en till.
Din dröm om att bli Alabamas Jane Austen går i uppfyllelse.
Bennett känner rektorn vid Kansas University-
som känner Clutters advokat.
Mördarna kom in den här vägen.
Några meddelanden?
Prinsessan Margaret. Och Noel Coward.
Ingen Dewey - nu heller.
Går det bra nu?
Ja. Stig in.
Frun...
Vad kan jag hjälpa er med?
Börja med att leda mig när jag kryper till korset.
Förlåt att jag var så himla bräckig.
Ni ser att jag har tonat ner mig.
Ingen skada skedd. Vad snällt av er.
Jag ville förklara. Jag försöker skapa ett nytt slags reportage.
Har ni läst min bok "Musernas röst"?
Den fick bra kritik. Den handlar om ett amerikanskt operasällskap-
som åker till Moskva för att spela "Porgy och Bess".
Om jag förlitat mig på gängse kanaler så hade det bara blivit en artikel.
Men jag beskrev personerna lika detaljerat som i en roman.
Så ni gör nåt som vanliga reportrar inte gör.
Ja. Och jag kan ju inte veta hur folk känner det utan er hjälp.
Det känns fruktansvärt för dem. De mår bättre när fallet är löst.
Jag håller med...
Lycka till med projektet. Men ingen åtkomst.
Nelle och jag måste stanna över julen.
Varför? -Ingen vill prata med mig.
Jag måste stanna tills de glömmer bort mig och kan öppna sig.
Ingen glömmer bort dig.
Hur ska ni fira ju!?
Allt är stängt, så jag tänkte köpa en god ost, lite skinka och oliver.
Slim skickade en härlig bourgogne. Vi kan ha picknick på hotellet.
Ursäkta.
Kan det här vara all ost? -Hur mycket behöver ni?
Jag vill ha kvalitet, inte kvantitet.
Jaha, ni menar andra ostsorter. Himmel nej, inte här.
Stannar ni över julen? -Ja, det gör vi.
Hur blir er och er frus julmiddag då?
Är detta den enda osten jag hittar så kan vi nog prova cyanid.
Vill ni äta julmiddag hos oss? -Är det sant? Som en fest då?
Ni måste äta julmiddag i ett hem.
Gud, vad snällt av er. Nelle blir själaglad. Vad heter ni?
Vad är det?
Vi ska fira jul hos familjen Dewey.
Det här är fel.
Fel är när två firar jul ensamma.
Är de två så är de inte ensamma.
Hej! Vi är här.
God jul. -God jul.
Ni förbjöd oss att ta med nåt, men min far hade mördat mig-
om jag gått på besök tomhänt. Vi tog med nåt sött.
Då menar hon inte mig.
Min fru Delores.
Räven. -Min fru Delores.
Vår son Paul. -Hej, Paul.
Ska du se matchen? -Jag har satt 25 dollar på den.
Tycker du om football, Truman? -Inte så mycket.
Men jag ryser alltid när de ställer sig i en liten klunga och viskar.
Då var det godis!
Jag har en slags jullek. Hoppas den inte är för elak.
Det låter kul.
Paul Dewey, ska du inte komma in?
Eftersom det är jul kunde vi turas om att berätta om vår värsta julklapp.
Min var en sjal från en gammal granntant. Jag är inte sjalälskare.
Inte jag heller.
Fungerar mina öron som de ska? Är jag den enda som älskar sjalar?
Titta inte på mig. -Jösses, jag älskar sjalar.
Jag har flera. Den finaste är nog den som Jennifer Jones gav mig.
Jennifer Jones? Filmstjärnan? -Ja.
Vi gjorde "Skälmarnas marknad " i Rom och jag kämpade med Bogies scen-
när jag plötsligt fick omänskligt ont...
Bege? Humphrey Bogart?
Mr Lauren Bacall, ja. Jag skrev en scen till honom och Peter..
Vem är Peter? -Peter Lorre.
Men jag hade så fruktansvärt ont i en visdomstand, så John...
Wayne? -Kennedy?
Huston. John Huston, regissören?
John sa att om vi så måste avbryta inspelningen-
så skulle jag till sjukhus.
Jag tänkte: "Om jag ska ligga på ett romerskt sjukhus"-
"Så måste jag ha nåt med mig som får mig att må bra."
Så jag bar den vackra Balmainsjalen som Jennifer gav mig.
Om jag får säga det själv så både kände jag mig och såg drömlik ut.
Träffade du Humphrey Bogart? -Träffade?
Varje kväll tog vi drinkar och åt middag - en kväll blev det poker.
Har du spelat poker med Humphrey Bogart?
Jag var inte lika förtrogen med spelet som Bogie och Frank var.
Frank?
Sinatra. Erfarenheten hade lärt dem saker en novis som jag inte kunde.
Visste ni att triss slår par?
Så jag slog inte mr Humphrey Bogart i kortspel-
men jag kan berätta att jag med besked slog honom i nåt annat.
Armbrytning.
Nej, vänta nu...
Skulle vi tro på att du slog Humphrey Bogart i armbrytning?
Två gånger.
Du är duktig. -Tack för en god match.
Jag har precis slagit mannen som slog Humphrey Bogart.
Du slog inte Humphrey Bogart, va?
Du tror väl inte att jag slår din son när det är jul-
när alla tror vad de tror om mig?
Det vore en miserabel julklapp.
Men du slog inte Humphrey Bogart, va?
Då så, rulla upp ärmen.
Nej, nej.
Rädd?
Det var som...
Du, Räven, när man är liten så måste man vara tuff.
Världen är inte nådig mot det lilla.
MUSERNAS RÖST av Truman Capote
Det var så roligt att ni kom.
God jul.
Hej då.
Räven, titta under granen!
De gick nyss. Jo, jag vet, men tiden bara flög iväg. Gissa vad.
Han känner Ava Gardner. Och Humphrey Bogart.
Och Betty Bacall. Det är Lauren Bacall.
Och hon hjälpte till i köket. De är så rara.
Nåt roligt? -En julhälsning från drottningmodern.
Hon älskar mig.
Babe. Slim.
Va? "Mrs John Stimmel ringde för att bjuda er två på middag."
Vem är det? -En vän till familjen Dewey.
Så trevligt. -Här är ett till.
"Ring vänligen mrs Dorn angående middag. Vän till familjen Dewey."
Det låter underbart.
Nelle...
Det är bara inbjudningar.
Sen sa Ava: "Jag är inte rädd för polisen - Frank skrämmer mig."
Och Marilyn sa: "Bäst att ta det osäkra före det säkra!"
Marilyn Monroe.
Bonnie Clutter är så himla rar och jag...
Var så himla rar. Kors...
Det är svårt att tala om en vän i imperfekt.
Det känns så sorgligt. Särskilt för att Bonnie mådde så dåligt då.
Vad felade henne? -Jag borde inte säga det.
Jag tror inte att hon tyckte om att umgås med andra människor.
Men fick man verkligen träffa henne-
så var hon alltid goda gamla Bonnie.
Hon var i övergångsåldern. -Var det allt?
Prova det själv. Det räcker.
Vi var fyra som åkte till huset för att städa upp.
Städa upp...
...alla skadorna och röran.
Vi brukade jaga fasan hos Herb.
Det kändes konstigt att köra dit och veta vad som väntade oss.
Soffan där pojken hade legat...
Kropparna var borta, men...
Himmel, att se soffan...
Eller madrasslådan där Herb hade legat.
Det var så mycket blod.
Det var så mycket blod. Ibland...
...i stora pölar, ibland i små stänk.
Jag gick uppför trappan och såg en stor fläck på räcket.
Och jag nästan... Ja, det säger jag bara...
Det var värre än allt på golvet.
"Stänkte det ända hit?" tänkte jag.
Jag var marinsoldat, men inget där påverkade mig som det här.
Herb var en av delstatens mest ansedda ranchägare.
Skriv en lista med framgångskrav och Frank uppfyllde dem alla.
Han jobbade hårt, tog hand om sin familj. När han gick i kyrkan-
var det inte bara för att stämpla kortet. Nej, han lyssnade verkligen.
Jag har alltid trott att varje gång man gör nåt rätt-
så ger det en lite tyngd, så att man känner sig rotad på jorden.
Stabil, trygg.
Det som skrämmer mig är-
att ibland, helt plötsligt, så blåser det upp en ond vind.
Det kan vara cancer, det kan vara sprit-
det kan vara en kvinna som inte är ens egen.
Och trots all tyngd som håller fast en i marken-
så lyfter den onda vinden upp en lika lätt som vore man ett löv-
och för en dit vinden vill.
Vi har kontrollen tills vi mister den.
Sen är vi hjälplösa.
"Om man träffade henne var hon alltid goda gamla Bonnie"...
Nej, "Fick man verkligen träffa henne var hon alltid goda gamla Bonnie."
Du hör bra.
En sup?
Uppenbarligen så var mamman sjuk.
Jag vet inte... Det låter som klimakteriet.
Hoppas inte det. Det är lite för sjaskigt för min roman.
Din roman? Vad menar du?
Historien är större än en artikel. Jag tror att det är en bok.
Jo då, men sakprosa, va? -Visst ska allt vara sant, men...
Men vad då? Antingen är det sant eller inte.
Jag vill använda skönlitterära tekniker i en sakprosatext.
Och hitta på saker?
Om jag skulle hitta på saker, tror du jag hade antecknat då?
Du ska göra Bonnie Clutter till en falsk eremitpoet-
när hon bara vari klimakteriet.
Vad i helvete försöker du säga?! -Att du inte borde göra det du gör!
Sanningen räcker -Och det ska jag höra från dig?
"Dödssynden" byggde på verkliga händelser som du förbättrade.
Det är en roman. Reportage betyder att återskapa.
Inte skapa. -Det är ett nytt slags reportage!
Det ska gudarna veta.
"Fick man verkligen träffa henne"... -Jag minns.
Okej.
Det är din bok. -Ja. Min sjunde.
Hur går det med boken?
Det tar lång tid att forma den, men tack vare Nelle, denna gudagåva-
och er, behöver vi nog bara en vecka till här.
Jag ska sakna dina kansasbiffar. -Det blir tråkigt när ni åker
Nåt nytt? "Du vet att jag inte kan ge dig särskild åtkomst."
Vi har dem.
Vi haffade dem. Och de var två. -Har vi haffat mördarna?
Vilka är de? Sitter de i arresten? -De är i Las Vegas. Jag måste dit.
Får jag följa med? -Inte den här gången.
Det blir ingen nästa gång. Hur ofta ska ni gripa dem?
Beklagar.
Ärligt talat, Marie. Hur kan du vara gift med en sån mulåsna?
Nu kanske du får sova en hel natt.
Gratulerar, Räven.
Det förändrar din bok. -Åh katten.
Att få stadsborna att öppna sig var svårt. Hur får jag mördarna att tala?
Där kommer de.
Ursäkta. Ursäkta.
Jag ser inte den andre.
Där är han.
Nej, inga journalister i fängelset. -Jag känner många makthavare.
Ska jag be nån ringa och förklara vad jag gör?
Du får känna USA:s president innan jag låter dig besöka dem.
Sug min kuk! -Jag äter aldrig mellan måltiderna.
Vill du kyssa mitt anus, kärring? -Hellre det än ditt ansikte.
Vill du skriva en bok om mig? Det skulle min idiotlärare höra!
Har du skrivit nån bok? -Givetvis.
Min första roman kritikerhyllades som den mest spännande debuten...
Ja, okej. Är du bög?
Ja. -Du får suga av mig.
Jag är inte bög, men att låta dig suga min kuk gör inte mig till bög.
En mun är en mun!
Tack, antar jag-
men nej.
Vad får jag ut av det? -Pengar.
Du får del i mina royalties.
Jag har två barn från mitt första äktenskap.
Jag kan ge pengarna till Lacy, min exfru.
Hjälper du mig skriva till henne?
Gärna.
Okej, jag gör det.
Clutter-stöten var min idé. Jag delade cell med aset Floyd Wells.
Han sa att Clutter hade ett kassaskåp med 10000 dollar
Dick sa att ni hörde om Clutters kassaskåp från en Floyd Wells.
Stämmer det?
Han sa väl det? -Jo, men jag kan lita på honom?
Han sitter i fängelse. Jag hade inte litat på honom.
Du vill inte att folks bild av dig ska bygga på bara det Dick säger
Jag hjälper dig få ut din version. -Ljug inte.
Du försöker inte hjälpa mig.
Det här kan hjälpa.
Du får del i mina royalties. -Vad ska jag med det till här inne?
Du kan komma ut och... -Vi kommer inte ut!
Jag sa åt dig att inte ljuga och du ljög igen.
Gå nu.
Han mjuknar. Hur är det med Dick?
Dick? Han pratar och pratar och pratar.
Perry sköt nog familjen Clutter för att rå tyst på Dick.
Jag måste höra båda versionerna.
Hur får du dina dambekanta i New York att berätta allt för dig?
Jag räknar ut vad de behöver: skvaller, tröst...
Sen ger jag det till dem. -Ta reda på vad Perry behöver.
Och få allt du kan från Dick. Han berättar säkert nåt om Perry.
Mannen och pojken tog vi ner i källaren. Det var en grej...
När jag ville roa mig med flickan, ta hennes oskuld-
sa Perry åt mig att inte röra henne.
Men när han band pojken la han en kudde under hans huvud.
Han sa åt gubben att lägga sig på en kartong, för att golvet var kallt.
För kallt för att bli skjuten på?
Varför tror du att han gjorde det?
Och jag sa: "Bangar du ur nu? För vi kan inte lämna några vittnen."
Han sa nej, men jag tänkte: "Är du fikus?"
När han la kudden under pojken och förbjöd mig att knulla flickan.
Men annars är han okej.
Han såg inte ut som en fikus när han tapetserade väggarna med deras hår.
Nej, vi ville inte döda dem. Vi ville gå in och ut utan spår
Perry ville att vi skulle ha strumpor över ansiktet.
Men skitaffären där vi köpte handskar hade bara ljusa! Mina ögon syntes!
Perry ville köra till sjukhuset och köpa svarta av nunnorna.
Jäkla knasig idé, men jag ville inte bråka med honom och gick in.
Sen kom jag ut och sa: "Katolik- slynorna ville inte sälja nåna."
Vad sa Perry?
Han sa:
"Några. Katolikslynorna ville inte sälja några."
Är det sant? Rättade han din grammatik?
Hör på, sötnos...
Perry Smith ser sig själv som en konstnär
Hej, gullet. Vill du suga min kuk genom gallret?
Din kuk når inte ut genom gallret.
Enda sättet att hantera vulgariteter är att höja sig över dem.
Jag upplevde nåt liknande med min vän Tennessee Williams.
Konstnären och den intellektuelle...?
Sak samma. Ingen här gillar sånt.
Jag gör det.
Jag vill höra det.
Tennessee och jag satt på en bar när en asfull kvinna kom fram och sa:
"Kan jag få din autograf?" Jag sa: "Självklart, vännen."
Hon sa att hon inte hade nåt papper-
så hon drog upp blusen, pekade på naveln och bad mig signera den.
Sen gav hon mig en ögonbrynspenna och jag skrev mitt namn-
hela vägen runt hennes navel.
Plötsligt dyker hennes arga och mycket fulla man upp och säger:
"Eftersom du signerar saker kan du väl signera den här."
Sen drog han ner gylfen och halade ut sin mandom.
Vad gjorde du? -Det var tyst som i graven.
Jag synade honom och sa så lugnt jag kunde:
"Jag vet inte om jag signera den"-
"men vill du ha mina initialer?"
Vad skriver Tennessee Williams för grejer?
Jag känner igen namnet, men minns inte hans böcker.
Han är dramatiker Han skrev "Linje Lusta".
Som Brando var med i?
Marlon Brando är fan kungen. Han är en av mina två favoritskådisar.
Vem är den andra? -Humphrey Bogart.
Jag har slagit Humphrey Bogart. -Alvin Dewey också.
Det är det mest elaka du har gjort och jag förlåter dig aldrig.
Var inte dum nu. Allt är klart. Perry är redo att berätta.
Jag måste få tillbaka mitt liv.
Det är några eldar som jag måste blåsa liv i.
Hej då! Jag hatar dig!
Tack. Och tack detsamma!
Hur mår Bogarts överman? -Jo då.
Berätta mer om honom.
Jag tycker att vi ska prata om annat först.
Vad då? -Inget särskilt.
Jag har bara inte så mycket mer om Bogie.
Men jag har en underhållande historia om Marlon Brando.
Jag tillbringade en gång en hel kväll med honom. Bara vi två.
Han berättade allt om sitt liv innan han blev stjärna.
Är ni kompisar? -Det vill jag inte påstå.
Han säger att han vill mörda mig. -Varför?
Han gillade inte hur jag beskrev honom i min artikel.
Han påstår att han sa vissa saker i förtroende.
Kan du inte kolla dina anteckningar? -Jag antecknar aldrig.
Jag använder en minnesteknik som gör att jag minns nästan allt.
"Nästan" är fan nyckelordet.
Jag missar ord, men aldrig meningen. -Jo, om du missar rätt ord.
Du är jävligt fräck. Varför bråkar du med en stor skådis som Brando?
Därför vill jag inte prata med dig!
Du kan få mig att framstå som svin. -Jag dömer aldrig mina figurer
Här är nåt som du ska minnas helt och hållet:
Jag är ingen figur.
Jag är en jävla människa. - Vakt!
Perry Edward Smith, jag skriver boken med eller utan dig.
Du kan hjälpa mig och framstå som en riktig människa-
eller fortsätta med dumheterna och då skriver jag det jag vill.
Är det min fest?
Det här har jag nog aldrig sagt: berätta för oss om mördarna.
De heter Dick Hickock och Perry Smith.
Har du träffat dem?
Jag har varit i deras celler -Jag får gåshud.
När man pratar med dem verkar de vara rara pojkar.
Jag känner mig mycket mer hotad i Norman Mailers sällskap.
Dick berättar om morden utan ånger. Det var bara nåt som hände.
Terry då? -Nej, Perry. Som Antoinette Perry.
Han är en gåta.
Innan han sköt pojken la han en kudde under hans huvud.
Han lät inte Dick våldta flickan. -Han är inte genomgod.
Efter att ha visat sin förfining sköt han ju ihjäl dem.
Och skar av halsen på mannen. -Det är nåt, jag vet inte vad...
Det låter tokigt att säga att han är ömsint-
men ömsintheten och det brutala finns sida vid sida i honom.
Han är mycket...
Han är mycket...?
Strunt i det. Vi går bordet runt, så berättar ni vilka ni är otrogna med.
Toppen. -Bennett?
I breven frågar alltid Tru-hjärtat: "Vad är det nya som alla älskar?"
Som alla vi med barn vet så finns det senaste inte på Broadway eller CBS.
Ledsen, älskling. -Det är det här...
Man ser sitt barn komma hem med det och man vill ta livet av sig.
Och fem minuter senare... -Gör man det själv.
Man kan inte låta bli. -Jag kunde.
Idioter gillar inte att dansa.
Hur går skrivandet, Jack? -Få höra nu.
När Babe sa att alla kunde lära sig slog jag vad om 100 dollar-
att hon inte kunde lära mig. Nu är jag skyldig henne 100 dollar.
Slim och jag visar er hur man gör, sen hoppas vi att ni hoppar in.
Särskilt du. -Nålen är på.
Kom, min skyddsling. -Ja, fröken.
Jag sa: "Vilka är de andra stegen?" Hon sa: "Det finns inga fler steg."
Vems tur är det nu?
Moi?
Det är ju ingen dans.
Jag beklagar det med Jack.
Jag nästan svimmade när han förolämpade Bill.
Bill tål det.
Jacks tvärsäkra moral kväver mig. -Moral på vilket sätt?
Allt roligt är en förbrytelse mot min konst.
Inget moraliskt privat. Vårt avtal är-
att om vi behöver nåt sexuellt och den andre inte kan ge det, så...
Jag förstår.
Jag går sällan på avvägar, men han gör
Vi diskuterar det inte. Jag tolererar det mer ju mindre jag vet om det.
Men gör inte tanken dig ledsen?
Hur kan du ens tänka på...
Eller låta bli att föreställa dig...
Vad är det, vännen?
Bill är otrogen.
Babaling, nej...! -Du får inte andas ett ord till nån.
Hemligheten kommer att dö i mig.
Hur fick du veta det?
Våra lakan hade fläckar. -Okej, nu kan jag spy.
Han kunde inte ge det till husan.
Så han ställde sig på alla fyra vid badkaret och skrubbade.
Men det gick inte bort helt och jag såg konstiga ränder på lakanen.
Och jag sa, som en idiot, utan att ana oråd, jag sa...
Jag sa:
"Vad i hela världen är det där? Jag trodde Mary Lee hade blekt dem."
Sen tittade jag på Bill och såg...
...hans min och jag tänkte:
"Tur att han ljuger så dåligt."
"Annars hade jag varit djupt orättfärdig mot Mary Lee."
Det verkar otroligt att en som äger ett tv-bolag kan ljuga så dåligt.
Det verkar så grundläggande för hans framgångar
Vad ska jag göra?
Du ringer mig när du behöver mig.
Även om det är på natten och det är krig mellan Brooklyn och Manhattan.
Jag tar mig över Brooklyn-bron i kulregnet-
så att du vet att du har en livslång vän i mig.
T-bone, du är så rar.
Jag kan inte se Bill Paley tvätta lakan!
Han måste ha varit desperat.
Stackars Babe. -Jag vet. Signe henne.
Notan.
Följer du med till en tidningskiosk? Jag försöker få Perry att gilla mig-
och skickar porrtidningar till Dick och honom.
Jag önskar jag hade en man som du.
Sex och pengar struntar jag i om jag alltid fick ha så här roligt.
Tack, Big Mama. Jag älskar dig. -Och jag älskar dig.
Gör du? -Hur kan du ens fråga?
Du anförtror dig aldrig till mig. -Nej, du har rätt.
Varför inte? -Det är enkelt.
Jag kan inte lita på dig. -Va? Jag är mållös.
Lamslagen och mållös. - Hej.
Två ex vardera av Playboy, Partydoll, Stag Night, Babydoll-
Hotsy Totsy, French Flip, Pink Lace, Busty och Juggle.
Jiggle.
Varför kan du inte lita på mig? -En dag kommer du att utnyttja det.
Absolut inte. Jag är ingen munk, men jag har en moralkodex.
Himmel! Titta på det. Det är ju motbjudande.
Kvinnor är mycket snyggare med kläder på.
Kors! Se på den här grisiga saken. -Kul att se att du har repat dig.
Hur går det?
Jag har en jättebra struktur-
och växlar mellan familjen Clutter och Dick och Perry som närmar sig.
Men utan känslomässigt djup blir det bara ett nytt kriminaldrama.
Utan Perry kan du hälsa hem. Jag hade lagt ner det.
Här är din post.
Nåt från The New Yorker.
Nåt som liknar inbjudningar Och nåt...
Känner du nån på delstatsfängelset i Kansas?
Han skriver väl för att tacka mig för den vidriga pornografin.
Jaha,ja...
Du kommer inte att tro det. -Vad då?
Bäste mr Capote. Det var storartat av er att skicka tidskrifterna.
Han läser ordboken.
Men jag måste tyvärr upplysa er om att lektyren var frånstötande.
Min framtid avgörs snart. Det kan bara sluta på två sätt:
livstids fängelse eller döden.
Vare sig jag har kort eller lång tid kvar så är jag skyldig mig själv-
att fylla tiden med vackra och intelligenta saker.
Och kolla handstilen.
Vill han ha skönhet och intelligens så är du rätt man för honom.
Jag väntade så vi kunde öppna det tillsammans.
Bäste mr Capote. Tack för lektyren.
Det var mycket mer intellektuellt än fittbilderna ni skickade, men...
"Men"?
Även om historierna berättas bra så tyckte jag inte om dem-
för skrivandet saknade välvilja.
Jag har då aldrig...! -Du kanske ska skicka porr igen.
Tänk att höra att ens verk saknar välvilja av en fyrdubbel mördare.
Mitt skrivande är osentimentalt-
men det är inte ovänligt.
Jag har aldrig tänkt på det så.
Tänk att säga så...!
Jag åkte ända hit, tre där med tåg, för jag vill att du ska veta en sak.
Jag har vigt livet åt en sak: att skapa ett stort konstverk.
Snälla, skratta inte åt mig.
Hela livet...
...har jag bara velat skapa ett konstverk.
Jag sjöng, ingen lyssnade.
Jag målade, ingen tittade.
Sen mördar Dick och jag fyra människor.
Och vad blir resultatet av det?
Ett konstverk.
Jag skrattar åt mig själv.
Du vill att jag ska öppna mig, men jag tror inte du kan förstå mig.
Varför inte? -Det var dina böcker.
Du såg ner på människorna som du skrev om, nästan hånade dem.
Jag hade aldrig hånat dem.
Om jag ska öppna mitt hjärta för dig så måste jag veta att du lyssnar-
och inte skojar om det som du skojade om den där jävla slynan Holly.
Du kan inte skriva min historia, för din syn på lidande är långt från min.
Det är den inte. Jag lovar.
Hej då.
Skälet till att det här är svårt för mig att säga är-
att jag aldrig har sagt det högt.
Vi sa till alla att hon var sjuk, men...
Min mamma begick självmord.
Är det ett trick? Ljuger du?!
Har du pratat med Dick? -Nej.
Vad hände?
Varför gjorde hon det?
Det enda mamma ville var att bli en Park Avenue-dam.
Det är inte lätt när man bor i Alabama och är fattig.
Hon gifte sig med pappa för att komma därifrån.
Men innan de hann flytta kom jag.
Så hon övergav mig och lämnade mig hos mina mostrar.
Och när pappa misslyckades med att få henne till Park Avenue-
övergav hon honom också.
För hon var vacker.
Så vacker
Hon gifte om sig med Joe Capote. Han hade ett jobb i New York-
och slet dygnet runt tills hennes dröm gick i uppfyllelse.
Vi flyttade till Park Avenue 1060. Mamma var själaglad.
Det verkade stilla nån slags ångest i henne.
Men Joe fick dit oss på ohederligt vis.
Han hade förskingrat pengarna. 100000 dollar.
Han avskedades och sa att vi måste flytta.
Inte till nåt mindre på Park Avenue, till en omodern lägenhet i Bronx.
Hon klarade det inte.
Hon försökte desperat att spara pengar för att kunna bo kvar.
Åt mindre, köpte inte läppstift.
Hon hade slutat dricka när de kom till 1060:an, men började supa igen.
Och när det inte kunde lugna henne...
...svalde hon en burk sömntabletter
Förlåt för det där förut.
Jag trodde du försökte lura mig.
Lura dig?
Min mamma tog också livet av sig.
Hur? -Långsamt
Hon söp ihjäl sig.
Supande - självmord för de fega.
Min bror hade bråttom och tog också livet av sig.
Så du är helt ensam? -Nej.
Jag har en syster.
Vill du veta vad jag tycker om henne?
Hon är en elak jävel.
Vill du se det knäckande brevet som hon skickade till mig?
Lyssna nu.
Det kan bli bra i vår bok.
Jag känner inte för att prata. -Vi kom ju igång så bra.
När du gått frågade aset intill:
"Varför besöker aldrig din mamma och bror dig?" Han hade hört!
När vi pratar glömmer jag att andra ska läsa det. Och du svek ju Brando!
Det jag skriver om dig ger folk högre tankar om dig.
Du tänker inte klart. Du utsätts så klart för en ofattbar press.
Trivs inte lille Perry här?
Håll käften, Andrews! -Tyst nu.
Höj dig över honom.
Kom.
Det här kan bli vår lilla trädkoja.
Varför är ni så tysta?
Jag vill att du slappnar av.
Jag kan inte. Inte här, inte med honom.
Det var nåt i ditt brev som fick mig att tro att du har en konstnärssjäl.
Konstnärer kan med fantasins hjälp fly från en värld som har urartat-
och skapa en bättre värld.
Hur? -Blunda.
Varför?
Lita på mig.
Föreställ dig nu det mest fridfulla och avkopplande stället du vet.
Mexiko.
Jag vet precis vad du menar. Vatten som flytande turkoser.
Känn den varma solen-
skina på dig-
och värma bort alla spänningar i dig.
Känn värmen sugas upp av kroppen.
Och sen-
mjukt som en fjäder som faller förbi din kind-
kommer det en bris.
Blunda.
Bra.
Känn brisen.
Den sensuella pusten från himlen.
Släpp allt.
Slappna av i varenda muskel.
Jag är redo.
När jag var liten flyttade vi jämt.
Hans föräldrar var rodeoartister.
Det var ett hårt liv, men det såg bra ut tills vi förlorade det.
Mamma och pappa tvingades sluta. Att rida så sliter ut skelettet.
Men de var ryttare och inget annat.
Så när det försvann försvann allt annat också.
Jösses, Flo...! -Håll käften. Det är bara öl.
Jävla as!
Mamma lämnade honom och tog med sig mig, min bror och syster.
Pappa skulle rädda mig, drömde jag. -Vad lustigt.
Det drömde jag också.
Varje dag väntade jag på honom, men han kom aldrig.
Och så en dag när jag gick till skolan...
Snälla, var riktig.
"Snälla, var riktig"...
Pappa?
Kom du för att hämta mig? -Jag önskar det, men jag kan inte.
Jag vet inte hur jag ska ta hand om dig.
Jag kom för att säga åt dig att vara så duktig du kan.
Sen satte han ner mig.
Han hatade sin morsa. Förlät henne aldrig.
Hon tog hans pappa ifrån honom. En pojke behöver sin pappa.
Hatade han pappan också?
Han sa att han hatade sin farsa, men han brukade göra en sak...
En ytterst plågsam och gripande sak.
Dick säger att ibland när jag sover..
Pappa!
Pappa! Var har du varit?
Jag har letat överallt efter dig.
Flera år senare fick jag ett brev från pappa.
Han hade fått en pengaidé och jag skulle komma och hjälpa honom.
Jag blev rätt uppjagad när jag fick brevet. Äntligen behövde han mig.
Jag skulle sjunga och spela gitarr på baren.
Jag målade alla bilderna och målade till och med skylten.
Ingen kommer hit.
Ingen! Vet du varför?
Det är på grund av dig, din värdelösa skithög!
Din jävla skylt duger inte. Jag sa: "Köp en neonskylt."
Du sa: "Jag målar en fin åt oss."
Jävla mes.
Farsgubben mördade mig. Om och om igen hela mitt liv.
Med det han sa och gjorde mot mig.
Det var som att få kniven i sig.
Så jag beslutade att mörda honom där och då - med kant blod.
Mas. .. -Men jag kunde inte.
Allt det om pappa och allt annat...
Jag kommer att likna en lipsill. -Nej.
Det hjälper folk att se dig som en hel människa.
Inte bara en som har vållat lidande, utan en som själv har lidit.
Får jag se vad du har skrivit? -Inte förrän det är perfekt.
Men jag lovar, det är med medkänsla.
Ingen har behandlat mig som du.
Är det bara för att få mig att prata?
Nej. Det är för att jag respekterar dig.
Då så, tiden är ute.
Tack för det fina du sa.
Vilket då fina?
Om respekt.
Jaha...
Är jag sympatisk?
Har du ställt upp för mig?
Vad heter din bok? Den medkännande boken om mig.
Vaktjäveln sa vad den hette och titeln är inte medkännande.
Den heter "Med kallt blod", va?
Visst gör den det? Fanskapet heter "Med kallt blod"!
Du har svikit mig, din skit, efter att jag hade berättat allt!
Det gör du inte ostraffat.
Ett ljud från dig-
och du gör familjen Clutter sällskap i helvetet.
Okej?
Gapa.
Öppna din jävla lögnhalsmun!
Du ska få sota för titeln nu.
Du blåste mig, så nu ger jag igen.
Jag ska inte våldta dig-
för du kan lita på mig.
Men titta.
Titta!
Så fick din jävla titel mig att känna.
Släpp inte in honom.
Jag måste få prata med dig. -Därifrån.
Kan vi få vara ifred?
"Med kallt blod" är min boks titel, men det är inte som du tror.
Ni pojkar gjorde nåt avskyvärt. Folket och åklagarna vill se ert blod.
Får de som de vill så dödar de er.
Inte i en stund av vettlös affekt, utan med skrupulöst uppsåt.
Så definieras "med kallt blod" juri- diskt. Titeln fördömer deras planer.
Men inte bara deras planer.
Nej, inte bara.
Du gjorde nåt fruktansvärt. Du är inte oskyldig.
Det innebär inte att du inte är en människa. Jag vill visa folk det.
Jag pratar inte med dig förrän jag läst vad du har skrivit.
Det är hårt att läsa det om familjen.
Men du berättade det för mig. -Inte min familj.
Familjen Clutter.
Hoppas ni har mer i huset, annars lär ni ångra det.
Ta ner honom i källaren. Jag tar gubben.
Man tänker inte om nån har en pojkvän eller är med i 4H.
Ska du inte ta på lite kläder? Det blir kallt där nere.
Ja, sir.
Vi visste ingenting om dem.
Bara att de hade ett kassaskåp.
Men jag har inget kassaskåp.
Hur gammal är du, gumman? Var inte rädd.
Jag ska hjälpa dig med filtarna.
Ut hit nu. Nu!
Rör du henne så dör du. -Du får henne sen.
Vi sticker Här finns inget kassaskåp.
Vi sticker inte. De har sett oss.
Gå ner till källaren. Jag kommer dit strax.
Jag lämnar inte dig här.
Skit i det då!
Kom.
Jag vet att det låter tokigt-
men när jag såg honom i ögonen tänkte jag:
"Synd att vi inte kunde bli vänner." Han hade 4H-saker i sitt rum.
Jag kunde ha berättat om mina föräldrar och rodeon.
Varför kysser du honom inte?
Du vill aldrig göra nåt med tjejer. Du vill aldrig ha horor eller se på.
Gillar du pojkar bättre? Då kan jag ta systerns oskuld!
Tyst, Dick! -Kyss honom, gullet!
Eller kysser du hellre hans pappa?
Fan, Perry! Han fick loss handen!
Nu dödar du kvinnorna.
Jag önskar jag hade kunnat rädda dem.
Men åtminstone...
Jag visste vad han ville göra med flickan.
Jag förskonade henne från det.
Det som verkligen visar vilken splittrad natur han är-
var det han sa om Herb Clutter:
"Precis innan jag skar av hans hals tänkte jag på hur trevlig han var."
"Han var en älskvärd gentleman. Det tänkte jag innan jag skar av halsen."
"Han var en trevlig gentleman, älskvärd."
"Det tänkte jag tills jag skar av hans hals."
Vilken besynnerlig sak att säga. -Besynnerlig!
Han var en trevlig gentleman, älskvärd.
"Det tänkte jag tills jag skar av hans hals."
Hur går det med boken? -Bra. Jag måste på rättegången.
Det är väl en formalitet. De nekar väl inte?
De hoppas på liv, inte på död. Dödsstraff vore bättre för boken.
Det hade tillfredsställt läsarna mer och hade fått titeln att funka.
Jag har jobbat hårdare med detta än med något annat.
Det får inte förstöras för att en jury fattar ett dumt beslut.
Har juryn enats om ett utslag?
Ja, ordförande.
Kan jag få juryns utslag?
Vi i juryn finner att den åtalade Perry Edward Smith...
...är skyldig till mord av första graden.
Och straffet...
...är döden.
Ska ni överklaga? -Dick vill det.
Men vi blir hängda. Det är inte mer än rätt.
Är hängning rättvist?
Det är lustigt, i natt låg jag vaken och tänkte:
"Vad är straff?"
Att sitta i fängelse är inget straff om man inte trivdes på utsidan.
Inte döden heller, om det gjorde ont att leva.
Jag ska berätta vad straff är för mig.
Det är att hoppas att det ska finnas nån för en.
Och efter många år utan nån 0 . sa hittar man honom-
och då kan man inte få honom.
Vi fick bra kontakt, va? -Klart vi fick.
Du var inte snäll för boken, va? -Nej. Jag tänker alltid på dig.
Dick också?
Bara för boken.
Du är den enda som jag känt mig verklig med.
Jag med. Jag behöver inte bete mig som en mekanisk leksak med dig.
Perry...
Jag vill inte att du dör.
Ron och Nancy Reagan är vi inte.
Vi är ifrån varandra långa tider.
Vi vet att vi måste ha sex.
Men vi är män. Vi kan ha sex bara för att stilla den sexuella åtrån.
Men det är inte tillåtet att bli kär.
Det vore ett svek.
Ett grovt brott mot ett mycket moget och mycket klokt arrangemang.
Efter domarna grävde Truman ner sig i boken.
I mitten på -63 var den klar, fulländad som en diamant.
Lika hård och mångfacetterad. Fast den här gången...
...hade den välvilja.
Vi kunde inte ge ut den utan slut, tills nåt hade avgjorts med pojkarna.
De överklagade ända upp till HD. Den slutliga domen dröjde i fem år.
Det var hårt för mördarna, vilket inte brydde mig, men...
Har du fått höra när boken släpps?
Jag vet inte.
Ni kan inte begripa våndan.
Jag har jobbat oupphörligt med boken i fyra år.
Öst hela mitt jag i den, huvud och hjärta.
Att sen vänta så här-
för att den inte kan ges ut innan de har hängts... Jag längtar så.
Är din bok värd ett människoliv?
Den är värd Dicks liv. -Den andre mannen då?
Han heter Perry.
Det är en outhärdlig situation.
För ett slut på boken betyder ett slut på...
I dödscellen får man skriva bara två brev i veckan.
Varje vecka i fem år..
...skrev Perry båda till Truman.
Vännen Truman. Det är kallt i Kansas i dag.
Fast nog inte lika iskallt som i Schweiz. Hur höga är Alperna?
Vännen Truman. Har du hört låten "Gold Mine in the Sky"?
Det var pappas favorit.
Du kanske kan utnyttja dina kontakter och skaffa en bandspelare åt mig-
så jag kan sjunga den för dig. Inte mycket att säga i dag. Väldigt nere.
Gud, vad jag saknar dig. Skriv snart.
Du anar inte hur grad jag blir när det kommer ett brev från dig.
Vännen Truman. Allt är över. Vårt sista överklagande avvisades.
Dick och jag får ha ett vittne vid hängningen.
Vi har båda valt dig.
Du måste följa med. -Jag kan inte.
Jag börjar bli smått desperat över min nya bok. Jag får inte ihop den.
Jag trodde att det var det du ville.
Jag vet att jag sa det, men att se honom dö?
Det är för mycket.
Jack vill väl inte? -Nej.
Han hade inte velat ändå-
men av nån anledning retar han sig på Perry.
Som om han var svartsjuk.
Truman...
Är du och Perry... -Snälla Nelle.
Jag ber dig.
Men jag kunde inte.
Och jag ville inte.
Han kan tyvärr inte prata i telefon.
Det var pojkarna igen. -De vill att jag hjälper dem.
Men jag kan inte hjälpa dem. -De vill kanske ha dig där som tröst.
Regn är bra.
Jag hoppas att han ber om ursäkt.
Det hade gjort honom sympatisk.
Hej, Truman! Var har du varit?
Skulle du inte vara här hela dan? -Jag hann inte.
Jag har ringt å era vägnar.
Det är så sent nu.
Hickock, nu gör vi oss klara. -Vi har lite tid på oss.
Jag vill berätta en sak för dig.
De frågar om du har nåt att säga och du måste be om ursäkt.
Det väcker inte liv i dem. -Nej.
Men det gör dig mänsklig i dina ögon.
Det är dags.
De som vill ta farväl gör det här.
Hej då, Truman.
Tack för allt.
Adios, amigo.
Sa han nåt till dig?
Han sa att han älskade mig-
och alltid hade gjort det.
Richard Eugene Hickock, har du nåt att säga?
Bara att jag inte hyser nåt agg.
Ni skickar mig till en bättre värld-
än den här nånsin har varit.
Herren är min herde, mig skall intet fattas.
Han låter mig vila på gröna ängar.
Han vederkvicker min själ.
Han leder mig på rätta vägar för sitt namns skull.
Om jag ock vandrar i dödsskuggans dal-
fruktar jag intet ont, ty du är med mig.
Inte död än.
Jag hör fortfarande andning.
Okej, han är klar
Perry Edward Smith, har du nåt att säga?
Vännen Truman.
Jag vet inte vad du gjort, men bandspelaren kom.
Herren är min herde, mig skall intet fattas.
Kunde han säga nåt? -Ja, han sa nåt.
Vad sa han?
Smith kunde inte säga nåt.
Han bad om ursäkt.
Han tuggade bara sitt tuggummi.
Du såg de två männen hängas. Det måste vara...
Är det inte smärtsamt för dig?
Babaling, livet är smärtsamt.
Det är den enda upplevelsen som förenar rik och fattig.
Jag antar att jag står ut med det-
för att jag kan alkemisera det som sårar mig till konst.
Jo, men...
Till vilket pris?
Han blev USA:s mest kända författare-
och mycket, mycket rik. Han flyttade till Manhattan-
där han konstigt nog hade fin utsikt över platsen som han hade lämnat.
Vem vet vad våra hjärtan kommer att vilja?
Vem kan värja sig mot det?
Att se vad som hänt honom sen dess-
trots den sturska fasaden som bara liknar tillförsikt...
...så känner jag nu, och det är otroligt hjärtslitande...
...att tre män dog i galgen den natten.
Han skrev aldrig nåt stort igen.
Bara samlingar, hoppusslade fragment.
Han behövde inte skriva efter alla pengar han fick för "Med kallt blod".
Det är lustigt. Den blev hans genombrott och den förstörde honom.
I sitt testamente gav Perry allt till Truman.
Amerika är inte ett land där man lägger märke till små gester
Vi är inte ett land som Frankrike-
där charm, nånting lätt eller upprymt kan överleva.
Vi vill ha allt du har och vi vill ha det så fort du kan göra det.
ENGELSK ORDBOK
Pappa
Vännen Truman
Jag läste en intervju med Frank Sinatra-
då han sa om Judy Garland: "Varje gång hon sjunger"-
"så dör hon en smula."
Så mycket gav hon.
Det gäller också författare-
som hoppas skapa nåt bestående.
De dör en smula under arbetet.
Och sen kommer boken ut.
Och det hålls en middag. De kanske ger en ett pris.
Och sen kommer den oundvikliga och mycket amerikanska frågan:
"Vad kommer sen?"
Men det som kommer sen kan vara...
...så svårt...
...för nu vet man vad det kräver.
Hej, Nelle. Jag har precis börjat på min roman-
och jag har skrivit så bra hela förmiddan att jag vill fira.
Ska vi äta lunch?
Nej, vännen, jag struntar i var.
Bara nåt fint ställe där vi kan ha roligt-
och vara oss själva.
Bönhörd
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2007