‫• זיהוי: 300 (‎300) - ‏2006 •‫ ‫• מקור הכתוביות: HDmonSK) BD) •‫ ‫• תזמון: BluRay ‏01:56:33 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫כשהילד נולד...
‫כמו כל הספרטנים, הוא נבדק.
‫אם הוא היה קטן או חלש ‫או חולה או מעוות...
‫הוא היה נדחה.
‫מהזמן בו יכול היה לעמוד, ‫הוא הוטבל באש הקרב.
‫לימדו אותו לא לסגת לעולם, ‫לעולם לא להיכנע.
‫לימדו אותו שהמוות בשדה הקרב ‫בשירות ספרטה...
‫הוא התהילה הגדולה ביותר ‫שיוכל להשיג בחייו.
‫בגיל 7, כנהוג בספרטה...
‫הילד היה נלקח מאימו ‫ומוטל אל עולם של אלימות.
‫מיוצר על ידי 300 שנה ‫של חברת לוחמים ספרטנית...
‫בכדי ליצור את החיילים הטובים ביותר ‫שהעולם אי פעם ידע.
‫ה"אגוגי", כפי שהוא נקרא, ‫מכריח את הילד להילחם.
‫מרעיב אותם, מחייב אותם לגנוב...
‫ואם יש צורך, להרוג.
‫במקל ושוט הילד הוענש...
‫ולמד לא להראות כאב ולא רחמים.
‫נבחן באופן תמידי, הושלך אל הטבע.
‫הושאר להפעיל את פיקחותו ‫ונחישותו נגד זעמו של הטבע.
‫זה היה טקס החניכה שלו...
‫הזמן שלו בטבע...
‫מאחר והוא היה ‫חוזר לאנשיו כספרטני...
‫או שלא היה חוזר כלל.
‫הזאב החל להסתובב סביב הילד.
‫טופרים של פלדה שחורה...
‫פרווה שחורה כשחור הליל.
‫עיניים אדומות זוהרות...
‫אבני חן מתהומות השאול.
‫הזאב הענק מרחרח...
‫מתענג על ניחוח הארוחה ‫העומדת לבוא.
‫זה לא הפחד שאוחז בו...
‫זו התחושה המוגברת של הדברים.
‫האוויר הקר בריאותיו.
‫אורנים סחופי רוח ‫נעים נגד הלילה הקרב.
‫ידיו יציבות.
‫תנועתו...
‫מושלמת.
‫וכך הילד, שנותר למות...
‫חוזר לעמו, לספרטה הקדושה, מלך!
‫מלכינו, ליאונידס!
‫עברו יותר מ-30 שנה ‫מאז הזאב והחורף הקר.
‫ועתה, כמו אז, החיה מתקרבת.
‫סובלנית ובטוחה בעצמה, ‫מתענגת על הארוחה העומדת לבוא.
‫אבל החיה הזו עשויה ‫מגברים וסוסים...
‫חרבות וחניתות.
‫צבא של עבדים, ‫גדול מכפי שאפשר לדמיין...
‫מוכן לטרוף את יוון הזעירה.
‫מוכן לחסל את תקוותו ‫היחידה של העולם לתבונה וצדק.
‫חיה מתקרבת...
‫והמלך ליאונידס בעצמו ‫עורר אותה.
‫זהו זה.
‫עכשיו, ככל שתזיע יותר כאן, ‫תדמם פחות בקרב.
‫אבי לימד אותי...
‫שהפחד קבוע תמיד.
‫אבל קבלת הפחד...
‫הופכת אותך לחזק יותר.
‫מלכתי.
‫שליח פרסי מחכה לליאונידס.
‫בסופו של דבר...
‫כוחו האמיתי של הספרטני ‫הוא בלוחם שלידו.
‫אז העניק לו כבוד והוקרה, ‫וזו תחזור אליך.
‫קודם כל...
‫-אתה נלחם עם ראשך. ‫-ואז אתה נלחם עם לבך.
‫מה?
‫שליח פרסי מחכה לך.
‫אל תשכח את השיעור של היום.
‫-כבוד והוקרה. ‫-כבוד והוקרה.
‫חבר המועצה ת'רון. ‫לשם שינוי, מצאת שאתה נחוץ.
‫מלכי ומלכתי, ‫רק בידרתי את אורחיך.
‫אני בטוח.
‫לפני שתדבר, פרסי...
‫דע שכולם בספרטה, אפילו שליחי המלך...
‫אחראים למילים שיצאו מגרונם.
‫ועתה, איזו הודעה אתה מביא?
‫אדמה ומים.
‫רכבת כל הדרך מפרס ‫בשביל אדמה ומים?
‫אל תצטנע ותהיה טיפש, פרסי. ‫אינך יכול להרשות זאת לעצמך בספרטה.
‫מה גורם לאישה הזו לחשוב ‫שהיא יכולה לדבר בין גברים?
‫כי רק נשים ספרטניות ‫יכולות ללדת גברים אמיתיים.
‫הבה נלך כדי לקרר את לשונותינו.
‫אם מעריך אתה את חייכם יותר ‫מאשר את השמדתם המוחלטת...
‫הקשב היטב, ליאונידס.
‫אחשוורוש כובש ושולט בכל ‫מה שהוא רואה.
‫הוא מנהיג צבא כה חזק ‫שהאדמה רועדת בזמן שהוא צועד.
‫צבא כל כך גדול, ‫שהוא שותה ומייבש נהרות.
‫כל מה שהאל-מלך אחשוורוש ‫מבקש הוא זה:
‫מנחה פשוטה של אדמה ומים...
‫כאות לכניעת ספרטה ‫לרצונו של אחשוורוש.
‫כניעה.
‫זוהי בעיה קלה.
‫השמועה אומרת...
‫שהאתונאים כבר דחו אותך.
‫ואם הפילוסופים אוהבי הילדים הללו ‫אזרו אומץ שכזה, אזי...
‫-עלינו להיות דיפלומטים. ‫-וכמובן, לספרטנים...
‫יש מוניטין שצריך לקחת בחשבון.
‫בחר את מילותיך הבאות ‫בקפידה, ליאונידס.
‫ייתכן והן יהיו מילותיך האחרונות כמלך.
‫"אדמה ומים."
‫משוגע. אתה משוגע.
‫אדמה ומים.
‫תמצא שם הרבה מן השניים.
‫איש, פרסי או יווני, ‫איש לא מאיים על שליח.
‫אתה מביא את הכתרים והראשים של ‫המלכים הכבושים לפתח עירי.
‫אתה מעליב את מלכתי.
‫אתה מאיים על עמי בעבדות ומוות.
‫הו, בררתי את מילותי בקפידה, פרסי.
‫אולי היה עליך לעשות ‫את אותו הדבר.
‫זהו חילול השם. ‫זה טירוף!
‫טירוף?
‫זוהי ספרטה!
‫ברוך הבא, ליאונידס.
‫חיכינו לך.
‫האפורים, כוהני האלים הזקנים.
‫חזירים מולדים.
‫יותר יצורים מאשר בני אדם.
‫אפילו ליאונידס חייב ‫לשחד ולהתחנן ליצורים אלה.
‫כי אף מלך ספרטני יצא למלחמה ‫בלעדי ברכת האפורים.
‫הפרסים טוענים שמספר כוחותיהם ‫הוא מיליונים.
‫אני מקווה, לטובתנו, שהם מגזימים.
‫אבל אין ספק, אנחנו עומדים ‫מול הצבא המסיבי ביותר שקם אי פעם.
‫לפני שתוכניתך תושמע...
‫מה אתה מציע?
‫נשתמש בכוחות הלחימה ‫הנעלים שלנו...
‫ובפני הקרקע של יוון עצמה ‫בכדי להרוס אותם.
‫נצעד מצפון לחוף, ‫שם אוודא...
‫אוגוסט עכשיו, ליאונידס. ‫הירח המלא מתקרב.
‫פסטיבל הקדושים והעתיקים.
‫ספרטה לא מנהלת קרב ‫בזמן ה"קרניאה".
‫ספרטה תישרף!
‫הגברים שלה ימותו...
‫והנשים והילדים יהיו לעבדים ‫או לגרוע מזה.
‫אנחנו נחסום את התקיפה הפרסית ‫הימית...
‫ע"י בניית החומה הפוקיסית ‫הגדולה מחדש.
‫משם ננתב אותם...
‫אל מעבר ההרים ‫לו אנחנו קוראים "השערים החמים".
‫בפרוזדור הצר, מספרם הגדול לא ייחשב.
‫וגל אחר גל של תקיפה פרסית...
‫ישבר כנגד ההגנה הספרטנית.
‫ההפסד של אחשוורוש יהיה כה גדול, ‫אנשיו כה מושפלים...
‫עד שלא תהיה לו ברירה ‫אלא לנטוש את המערכה שלו.
‫עלינו להיוועץ באורקל.
‫בטח באלים, ליאונידס.
‫הייתי מעדיף שתבטחו בהיגיון.
‫חילול השם שלך...
‫כבר עלה לנו מספיק.
‫אל תקומם אותם.
‫אנחנו ניוועץ באורקל.
‫מיסטיקנים זקנים ונגועים.
‫שרידים חסרי ערך לזמנים ‫של לפני עלייתה של ספרטה מן החשיכה.
‫שרידים למסורת חסרת היגיון.
‫מסורת עליה אפילו ליאונידס ‫לא יכול לקרוא תגר...
‫כי חובה עליו לכבד את מילות האפורים.
‫זה החוק.
‫ואין אף ספרטני, נתין או אזרח, ‫גבר או אישה...
‫עבד או מלך, שנמצא מעל לחוק.
‫האפורים בוחרים רק בילדות ‫הספרטניות היפות ביותר...
‫לחיות בינהם כאורקלים.
‫יופיין הוא קללתן...
‫כי לשפלים הזקנים ‫יש צרכים של גברים...
‫ונשמות שחורות כשאול.
‫"התפללו לרוחות...
‫"ספרטה תיפול.
‫"ויוון תיפול.
‫"אל תבטחו באיש...
‫"כבדו את האלים.
‫"כבדו את ה'קרניאה'."
‫טיפוסו של המלך למטה קשה יותר.
‫חזירים מולדים נפוחים.
‫לא יוצלחים, נגועים, רקובים...
‫מושחתים.
‫נכון, האל-מלך רואה אתכם ‫בעין יפה...
‫אנשים קדושים וחכמים.
‫כן.
‫וכשספרטה תישרף, ‫תירחצו בזהב.
‫אורקלים טריים ישלחו אליכם...
‫מדי יום...
‫מכל קצוות האימפריה.
‫שפתיך יוכלו לגמור ‫את מה שאצבעותיך החלו.
‫או שהאורקל שדד ממך ‫גם את תשוקתך?
‫ידרשו יותר ממילים של נערה ‫מתבגרת ושיכורה...
‫בכדי לשדוד ממני את התשוקה אליך.
‫אז מדוע אתה כה מרוחק?
‫כי נדמה...
‫שלמרות שהיא עבד ‫ושבויה של זקנים שטופי זימה...
‫מילות האורקל יכולות ‫להבעיר באש את כל אשר אני אוהב.
‫ולכן מלכי אינו ישן ‫וקם ממיטתו החמה?
‫יש רק אישה אחת שמילותיה ‫אמורות להשפיע על מצב רוחו של בעלי.
‫מילותי שלי.
‫אז מה על המלך לעשות ‫בכדי להציל את עולמו...
‫כשהחוקים עליהם נשבע להגן ‫מחייבים אותו לא לעשות דבר?
‫השאלה אינה מה ‫על אזרח ספרטני לעשות...
‫או על בעל או מלך לעשות.
‫במקום זה שאל את עצמך, ‫אהובי היקר מכל...
‫מה על אדם חופשי לעשות?
‫-האם אלו כולם? ‫-כפי שהזמנת. שלוש מאות.
‫לכולם בנים שישאו את שמם.
‫אנחנו אתך, אדוני.
‫למען ספרטה. למען החופש.
‫עד למוות.
‫הוא בנך.
‫הוא צעיר מדי מכדי ‫להרגיש חום אישה.
‫אחרים יחליפו אותו. ‫אסטינוס אמיץ ומוכן כמו כל אחד אחר.
‫לא צעיר יותר משהיינו אנו ‫בפעם הראשונה בו עמדת לצדי בקרב.
‫אתה חבר טוב...
‫אבל קפטן טוב יותר, אין אחר.
‫מלכי הטוב.
‫מלכי הטוב, האורקל דיברה.
‫האפורים דיברו. ‫אסור שיהיה מצעד.
‫זהו החוק, אדוני.
‫-אל לצבא הספרטני לצאת למלחמה. ‫-והוא לא יצא.
‫לא הוצאתי הוראות כאלה.
‫אני רק מטייל כאן. ‫חולץ אברים.
‫300 אנשים אלה ‫הם שומרי הראש שלי.
‫הצבא שלנו ישאר בספרטה.
‫לאן תלך אתה?
‫עדיין לא חשבתי על זה...
‫אבל עכשיו כשאתה שואל...
‫אני חושב שאלך צפונה.
‫"השערים החמים"?
‫צאו!
‫מה נעשה?
‫מה אנו יכולים לעשות?
‫מה אתם יכולים לעשות?
‫ספרטה זקוקה לבנים.
‫ספרטני!
‫כן, גבירתי?
‫חזור עם המגן שלך...
‫או עליו.
‫כן, גבירתי.
‫"שלום לך, אהובתי."
‫הוא לא אומר זאת.
‫אין מקום לרכות...
‫לא בספרטה.
‫אין זה מקום לחולשה.
‫רק הקשים והחזקים ‫רשאים לקרוא לעצמם ספרטנים.
‫רק הקשים. רק החזקים.
‫נצעד...
‫למען אדמותינו, למען משפחותינו, ‫למען החופש שלנו.
‫נצעד.
‫דקסוס.
‫-איזו הפתעה נעימה. ‫-הבוקר מלא בהפתעות, ליאונידס.
‫-הערימו עלינו. ‫-לא יתכן שיותר ממאה.
‫-זו הפתעה. ‫-שקט.
‫זה אינו צבאם.
‫שמענו שספרטה היתה בנתיב המלחמה ‫והשתוקקנו לאחד כוחות.
‫אם דם הנך מחפש, ‫הנך מוזמן להצטרף אלינו.
‫אבל הנך מביא רק קומץ חיילים ‫נגד אחשוורוש?
‫אני רואה שטעיתי כשציפיתי מהתחייבותה ‫של ספרטה להתאים לפחות לזו שלנו.
‫האומנם?
‫אתה, שם.
‫מה מקצועך?
‫אני קדר, אדוני.
‫ואתה, ארקדי. ‫מה מקצועך?
‫-פסל, אדוני. ‫-פסל.
‫-ואתה? ‫-נפח.
‫ספרטנים! מהו מקצועכם?
‫רואה אתה, ידיד ותיק?
‫הבאתי יותר חיילים ממך.
‫אין שינה הלילה...
‫לא למלך.
‫כל 40 שנותיו היו דרך ישרה...
‫עד לרגע בוהק זה בגורל...
‫המפגש הקורן בין מגן לחנית...
‫חרב ועצם, ‫בשר ודם.
‫החרטה היחידה שלו...
‫היא שיש לו מעטים כל כך להקריב.
‫עוקבים אחרינו...
‫זה עקב אחרינו מספרטה.
‫מלכי! הבט!
‫מה קרה כאן?
‫היכן כל האנשים?
‫פרסים.
‫אני מעריך שמספרם 20.
‫יחידת סיור.
‫אבל העקבות הללו...
‫מאחורינו!
‫ילד!
‫שקט עכשיו.
‫הם...
‫הם באו עם חיות מהחשיכה.
‫עם ציפורניהם וטופריהם...
‫הם תפסו אותם.
‫כולם...
‫חוץ ממני.
‫אנשי הכפר.
‫מצאתי אותם.
‫האם אין לאלים רחמים?
‫נחרץ גורלנו.
‫הרגיע את עצמך.
‫הילד מדבר על הרוחות הפרסיות ‫הידועות מהזמן העתיק.
‫הן ציידות נשמות האנשים.
‫לא ניתן להרוג או לנצח אותן.
‫לא החשיכה הזו. ‫לא בני-אלמוות אלה.
‫בני-אלמוות?
‫נעמיד את שמם למבחן.
‫אל "השערים החמים" נצעד.
‫אל המסדרון הצר נצעד...
‫היכן שמספר חיילי אחשוורוש ‫לא יחשב.
‫ספרטנים, אזרחים-חיילים, ‫עבדים משוחררים.
‫יוונים אמיצים, כולם.
‫אחים, אבות, בנים...
‫נצעד.
‫למען הכבוד, למען החובה, ‫למען התהילה, נצעד.
‫הביטו! פרסים.
‫אל תוך פי השאול נצעד.
‫בואו נצפה בכלבים חשוכי האם האלה...
‫כשהם מחובקים בזרועותיה ‫האוהבות של יוון עצמה. בואו.
‫אמת.
‫זה נראה כמו גשם.
‫זאוס דוקר את השמיים ‫בברקים...
‫ומכה את ספינות הפרסים ‫ברוחות הוריקן.
‫נהדר.
‫רק אחד בינינו שומר ‫על איפוקו הספרטני.
‫רק הוא.
‫רק מלכנו.
‫מלכתי?
‫מלכתי...
‫החצר היא מקום מתאים יותר ‫לאישה נשואה.
‫חוששתני שרכילות והתקנון...
‫אינם נמצאים בראש דאגותי כרגע, ‫חבר המועצה.
‫האם יש צורך בכזו סודיות?
‫איך עלי לבטוח מעבר ‫לחומות ביתי שלי?
‫אפילו כאן, לת'רון יש עיניים ואוזניים ‫שימלאו את ספרטה בספק ופחד.
‫את מדברת כאילו כל ספרטה ‫קושרת קשר נגדך.
‫הלוואי והיה זה נגדי בלבד.
‫רבים מחברי המועצה יצביעו ‫בכדי לתת את כל מה שיש לנו...
‫וללכת בעקבות ליאונידס...
‫אבל מוכרחה את להטות להם חסד.
‫ואתה תוכל לסדר שאדבר ‫בפני המועצה?
‫אם הם רוצים בסיבה, ‫אודיע להם.
‫מה תודיעי להם?
‫החופש אינו חופשי כלל.
‫הוא בא עם המחיר היקר מכל, ‫מחיר הדם.
‫אעשה כמיטב יכולתי ‫לאסוף את המועצה.
‫ומשכנה יתמלא בקולך.
‫-אני חבה לך. ‫-לא.
‫ליאונידס הוא מלכי כפי שהוא מלכך.
‫ראיתי את הספינות הללו ‫מתנפצות אל הסלעים.
‫איך זה ייתכן?
‫ראינו רק חלקיק מן המפלצת ‫שהיא צבאו של אחשוורוש.
‫לא ייתכן כאן ניצחון.
‫מדוע אתה מחייך?
‫ארקדי...
‫נלחמתי אין ספור פעמים...
‫אך מעולם לא מצאתי יריב ‫שיוכל להציע לי...
‫את מה שאנו הספרטנים ‫קוראים לו "מוות יפהפה".
‫אני רק מקווה...
‫כשכל לוחמי העולם נאספו נגדנו...
‫אולי יהיה אחד שיהיה מוכן למשימה.
‫זוזו!
‫התקדמו, כלבים שכמותכם!
‫זוזו!
‫קדימה, אמרתי!
‫עיצרו כאן!
‫מי המפקד כאן?
‫אני שליחו...
‫של המושל בעולם כולו...
‫אל האלים, מלך המלכים...
‫ומסמכות זו...
‫אני דורש שמישהו ‫יראה לי את מפקדכם.
‫הקשיבו. האם אתה חושב שקומץ ‫חסרי הערך שטבחתם מפחיד אותנו?
‫הגבעות הללו רוחשות בסיירים שלנו.
‫ואתם חושבים שהחומה ‫מעוררת החמלה שלכם תעשה משהו...
‫חוץ מליפול כמו ‫ערימת עלים יבשים לנוכח...?
‫אבותינו בנו את החומה הזו...
‫והשתמשו באבנים עתיקות ‫מחיקה של יוון עצמה.
‫ועם מעט עזרה ספרטנית...
‫סייריך הפרסים סיפקו את המלט.
‫אתם תשלמו על הברבריות שלכם!
‫הזרוע שלי!
‫היא לא שלך עוד.
‫לך עכשיו. רוץ וספר לאחשוורוש שלך ‫כי הוא עומד מול אנשים חופשיים...
‫ולא עבדים.
‫עשה זאת מהר...
‫לפני שנחליט להגביה קצת את חומתנו.
‫לא.
‫לא עבדים.
‫הנשים שלכם תהיינה עבדים.
‫בניכם, בנותיכם...
‫זקניכם יהיו עבדים!
‫אבל לא אתם, לא.
‫עד צהרי יום זה ‫אתם תהיו מתים.
‫אלף אומות האימפריה הפרסית ‫ירדו עליכם.
‫חיצינו יכתימו את השמש.
‫אז נילחם בצל.
‫החומה מוצקה.
‫היא תעשה את עבודת ניתוב הפרסים ‫אל "השערים החמים".
‫האם מצאו האנשים ‫נתיב אחורי דרך הגבעות?
‫לא, אדוני.
‫יש נתיב כזה, מלכי הטוב.
‫מעבר לרכס המערבי.
‫זהו שביל עיזים ישן.
‫הפרסים יוכלו להשתמש בה ‫כדי לאגף אותנו.
‫אף לא צעד אחד ‫קרוב יותר, מפלצת!
‫מלך חכם, ‫אבקש בהכנעה קהל.
‫-אשפד אותך במקום עומדך. ‫-לא נתתי הוראה כזו.
‫סלח לקפטן.
‫הוא חייל טוב...
‫אבל מעט חסר נימוסים.
‫אין על מה לסלוח, מלך אמיץ. ‫יודע אני כיצד אני נראה.
‫לובש אתה את ארגמן ספרטה.
‫אני אפיאלטס, יליד ספרטה.
‫אהבתה של אמי הובילה ‫את הורי להימלט מספרטה...
‫כדי שלא אדחה.
‫והמגן והשיריון שלך?
‫של אבי, אדוני.
‫אני מתחנן בפניך, מלך נועז, הרשה לי...
‫לגאול את שם אבי ‫ולשרת אותך בקרב.
‫אבי הכשיר אותי לא לחוש בשום פחד, ‫להפוך את החנית, המגן והחרב...
‫לחלק ממני כפי ‫שליבי הפועם הוא חלק ממני.
‫ארוויח את שריונו של אבי, מלך אצילי...
‫כשאשרת אותך בקרב.
‫מכה יפה.
‫אהרוג פרסים רבים.
‫הרם את המגן שלך.
‫-אדוני? ‫-הרם את המגן שלך גבוה ככל האפשר.
‫אביך היה צריך ללמדך ‫איך הפלנגה שלנו עובדת.
‫אנו נלחמים...
‫כיחידה בודדת ובלתי ניתנת לחדירה.
‫זה מקור הכוח שלנו.
‫כל ספרטני מגן על האיש משמאלו...
‫מירך ועד צוואר בעזרת המגן.
‫נקודת חולשה אחת והפלנגה ‫שלנו מתרסקת.
‫מירך ועד צוואר, אפיאלטס.
‫אני מצטער, ידידי.
‫-לא כולנו נועדנו להיות חיילים. ‫-אבל אני...
‫אם רצונך לעזור בניצחון ספרטני...
‫פנה את שדה הקרב ממתים, ‫עזור לפצועים, הבא להם מים...
‫אך באשר לקרב עצמו...
‫איני יכול להשתמש בך.
‫אתה...
‫אימא! אבא! טעיתם!
‫אתה טועה!
‫ליאונידס! אתה טועה!
‫שלח את הפוקיסים לשביל העיזים...
‫והתפלל לאלים שאיש לא ‫יספר זאת לפרסים.
‫רעידת אדמה.
‫לא, קפטן.
‫מבנה קרב.
‫כאן נחזיק בהם.
‫כאן נילחם!
‫כאן הם ימותו!
‫בנים, הרוויחו את המגנים הללו!
‫זיכרו את היום הזה, אנשים...
‫הוא יהיה שלכם לנצח.
‫ספרטנים!
‫הניחו את נשקיכם!
‫פרסים!
‫בואו ותפסו אותם!
‫עצרו!
‫אל תתנו להם דבר...
‫אלא קחו מהם הכל!
‫יציב!
‫דחפו!
‫האם זה הטוב ביותר שלכם?
‫דחפו! דחפו!
‫עכשיו!
‫דחפו!
‫ללא שבויים!
‫ללא רחמים!
‫הם נראים צמאים.
‫טוב, הבה ניתן להם משהו לשתות.
‫אל הצוקים.
‫עצרו.
‫התחלה מצויינת.
‫הכנס זנב!
‫פחדנים פרסים.
‫-על מה, לעזאזל, אתה צוחק? ‫-ובכן, היית חייב לומר זאת.
‫-מה? ‫-"להילחם בצל."
‫קומו.
‫היום אף ספרטני לא ימות.
‫להירגע, בן.
‫אנו עושים את מה שאומנו לעשות...
‫את מה שחונכנו לעשות...
‫את מה שנולדנו לעשות.
‫ללא שבויים. ללא רחמים.
‫התחלה טובה.
‫-פחדתי שאולי לא תבואי. ‫-אני מתנצלת, בני...
‫עושה את מה שילדים יודעים לעשות, ‫אנא, אל תתנצלי.
‫בנך מתחיל את ה"אגוגי" בשנה הבאה.
‫זהו תמיד זמן קשה לאם ספרטנית.
‫כן, זה יהיה קשה אך גם הכרחי.
‫את תדברי בפני המועצה ‫בעוד יומיים.
‫אין לבעלי יומיים.
‫חשבי על שני הימים הללו ‫כעל מתנה.
‫אין זה סוד...
‫שת'רון רוצה את מה שבשליטתך.
‫את קולו עליך להשתיק.
‫קחי אותו כבן בריתך...
‫ותקבלי את ניצחונך.
‫תודה לך.
‫אתה חכם כפי שאתה אדיב.
‫הנה אמך.
‫עליך להשגיח עליו טוב יותר ‫אם הוא עומד להיות מלך ביום מן הימים.
‫יהיה זה חוסר מזל אם משהו יקרה לו.
‫או לאמו היפה.
‫לא!
‫חברינו היוונים מתחננים ‫לניסיון עם הפרסים, אדוני.
‫טוב.
‫יש לי משהו שאני חושב שהם ‫יוכלו לעמוד בו.
‫אמור לדקסוס שאני רוצה שהוא...
‫ועשרים מאנשיו הנחושים והפיכחים ‫ביותר יהיו מוכנים למתקפה הבאה.
‫המלך ליאונידס.
‫-סטליוס, נשום עמוק, ילד. ‫-כן, אדוני.
‫הפרסים מתקרבים.
‫נציגות קטנה. ‫קטנה מדי להתקפה.
‫-קפטן, אתה האחראי. ‫-אבל אדוני...
‫הירגע, חבר ותיק.
‫אם ירצחו אותי, ‫כל ספרטה תצא למלחמה.
‫התפלל שהם עד כדי כך טיפשים.
‫התפלל...
‫שאנו נהיה ברי מזל כאלה.
‫וחוץ מזה...
‫אין שום סיבה שלא נהיה מהוגנים...
‫הלא כן?
‫לא, אדוני.
‫תן לי לנחש.
‫אתה בוודאי אחשוורוש.
‫בוא, ליאונידס.
‫הבה נחשוב יחד בהיגיון.
‫יהיה זה בזבוז משווע...
‫יהיה זה לא פחות מטירוף מצדך, ‫מלך אמיץ...
‫ומחייליך האמיצים להיכחד...
‫רק בגלל אי הבנה פשוטה.
‫-התרבויות שלנו יכולות לחלוק הרבה. ‫-האם לא שמת לב?
‫כל הבוקר חלקנו אתך את התרבות שלנו.
‫אתם שבט מרתק.
‫אפילו עכשיו אתה מתריס...
‫כשאתה עומד מול הכחדה ‫ובנוכחות אל.
‫לא חכם להתנגד לי, ליאונידס.
‫תאר לעצמך איזה גורל נורא ‫מחכה לאויבי...
‫כשבשמחה אהרוג ‫כל אחד מאנשי למען ניצחון.
‫ואני אמות למען כל אחד מאנשי.
‫אתם היוונים מתגאים בלוגיקה שלכם. ‫אני מציע שתפעיל אותה.
‫קח בחשבון את האדמה היפהפיה ‫עליה אתה מגן בעוז.
‫דמיין אותה הופכת לאפר ‫לפי גחמתי.
‫חשוב על גורל הנשים שלכם.
‫ברור שאינך מכיר את הנשים שלנו.
‫בהסתמך על מה שראיתי, ‫כדאי היה לי להצעיד אותן לכאן.
‫יש לך עבדים רבים, אחשוורוש...
‫אבל מעט לוחמים.
‫לא רחוק היום בו ‫הם יפחדו מהחניתות שלי...
‫יותר מאשר השוטים שלך.
‫לא מהשוט הם פוחדים...
‫אלא מכוחי האלוהי.
‫אבל אני אל נדיב. ‫אני יכול לעשותך עשיר מעבר לכל מידה.
‫אעשה אותך אותך למפקדה הצבאי ‫של יוון כולה.
‫אתה תישא את מתכונת הקרב שלי ‫ללב ליבה של אירופה.
‫אויביך האתונאים...
‫יכרעו לרגליך...
‫אם תרצה, אבל עליך לכרוע לרגלי.
‫הנך נדיב...
‫כפי שהנך אלוהי...
‫הו מלך המלכים.
‫רק משוגע יסרב להצעה כזו.
‫אבל...
‫רעיון כריעת הברך הוא...
‫אתה מבין, שחיטת כל אנשיך הותירה...
‫שריר תפוס ברגלי...
‫כך שכריעת ברך תהיה קשה עלי.
‫לא תהיה תהילה בקורבנך.
‫אני אמחק אפילו את זכרון ספרטה ‫מן ההיסטוריה.
‫כל פיסת קלף יווני תישרף.
‫העיניים יעקרו לכל ‫היסטוריון יווני ולכל סופר...
‫ולשונותיהם יחתכו מפיותיהם.
‫עצם הבעת השם ספרטה או ליאונידס ‫יוביל לעונש מוות.
‫העולם מעולם לא ידע שהיית קיים.
‫העולם ידע שאנשים חופשיים ‫עמדו כנגד עריץ.
‫מעטים עמדו מול רבים.
‫ולפני שהקרב הסתיים...
‫אפילו אל-מלך יכול לדמם.
‫לחמת היטב היום...
‫בשביל אישה.
‫כך גם אתה.
‫אולי אם אפצע, ‫תוכל לעמוד בקצב שלי.
‫אולי התקדמתי רחוק כל כך ‫שלא יכולת לראות אותי.
‫סביר יותר שאתה ‫מראה את גבך לדרמטיים...
‫קנאה...
‫לא הולמת אותך, ידידי.
‫קדימה, אנשים!
‫הערימו את הפרסים הללו בערימה גבוהה.
‫כי אלא אם כן הניחוש שלי מוטעה...
‫נכון לנו לילה פרוע.
‫הם שירתו את רצונם האפל של ‫מלכים פרסים במשך 500 שנה.
‫עיניים אפלות כלילה.
‫שיניים ששוייפו לניבים.
‫חסרי נשמה.
‫המשמר האישי של המלך אחשוורוש ‫בעצמו. עילית הלוחמים הפרסים.
‫הכוח הקטלני ביותר בכל אסיה:
‫בני האלמוות.
‫האל-מלך הסגיר מגרעה גורלית:
‫בטחון מופרז.
‫קל להתגרות בו, קל להערים עליו.
‫לפני שהפצעים והלאות ‫גבו את מחירם...
‫המלך המטורף משליך ‫את המיטב שיש לו עלינו.
‫אחשוורוש בלע את הפתיון.
‫ספרטנים, דחפו!
‫בני-אלמוות.
‫נעמיד את שמם למבחן.
‫אבא!
‫מלכי!
‫ארקדים, עכשיו!
‫לכו! הראו לספרטנים ‫מה אנו מסוגלים לעשות.
‫לכו!
‫הם מקללים וצועקים...
‫דוקרים בפראות, ‫יותר אנשי מדון מלוחמים.
‫הם יוצרים מהפכה מעוררת פליאה.
‫חובבנים אמיצים, הם עושים את חלקם.
‫בני-אלמוות.
‫הם נכשלים במבחן מלכנו.
‫ואיש שמחשיב עצמו כאל...
‫מרגיש צמרמורת אנושית ‫זוחלת במעלה עמוד השידרה שלו.
‫לחיי מלכנו!
‫ומתינו המכובדים.
‫את מי יעז אחשוורוש לשלוח עכשיו? ‫את מי?
‫דבר לא יעצור אותנו עכשיו!
‫אפילו המלך מרשה לעצמו ‫לקוות ליותר מתהילה.
‫תקווה מטורפת שכזו, אבל הנה היא:
‫"כנגד ההמון האינסופי של אסיה, כנגד ‫כל הסיכויים, אנו יכולים לעשות זאת.
‫"אנחנו יכולים להחזיק ב'שערים החמים'.
‫"אנחנו יכולים לנצח."
‫שחר.
‫שוטים חורקים. ‫ברברים מיללים.
‫אלה שמאחור זועקים, "קדימה".
‫אלא שמלפנים זועקים, "אחורה".
‫עינינו עדות למפגן הנלעג...
‫שהובא מהפינה החשוכה ביותר ‫באימפריה של אחשוורוש.
‫כשכוח השריר נכשל...
‫הם פנו לקסם שלהם.
‫מאה אומות יורדות עלינו, ‫צבאות אסיה כולה.
‫מנותבות אל מסדרון צר זה, ‫מספרם כלל לא נחשב.
‫הם נופלים במאות.
‫אנו שולחים את הגופות המבותרות ‫והלבבות העדינים חזרה לרגלי אחשוורוש.
‫המלך אחשוורוש אינו מרוצה ‫מהגנרלים שלו.
‫הוא מטיל בהם משמעת.
‫אחשוורוש שולח לכאן ‫את המפלצות שלו ממרחק חצי העולם.
‫הם חיות מגושמות...
‫והמתים הפרסים הנערמים חלקלקים.
‫-אתה עדיין כאן? ‫-מישהו צריך לשמור על גבך.
‫לא עכשיו, אני מעט עסוק.
‫התקבצו מחדש!
‫אסטינוס!
‫בני!
‫אסטינוס!
‫לא!
‫היום כלה.
‫אנו מאבדים מעט...
‫אבל כל אחד שנופל ארצה הוא חבר, ‫דם יקר מכל.
‫וכשהוא רואה את הגופה ‫כרותת הראש של בנו הצעיר...
‫הקפטן נשבר וחורג מתפקידו.
‫הוא משתולל, שיכור מדם.
‫זעקות הכאב של הקפטן ‫על אובדן בנו...
‫מפחידות את האויב יותר ‫מהלמות תופי הקרב.
‫נדרשים שלושה גברים ‫לרסן אותו ולהחזיר אותו לשפיותו.
‫היום שלנו.
‫שום שירים לא מושרים.
‫האלים היו אכזריים שכך עשו לך, ‫חבר אפיאלטס.
‫גם הספרטנים...
‫היו אכזריים שדחו אותך.
‫אבל אני טוב לב.
‫כל מה שאי פעם חשקת בו...
‫כל אושר שתוכל לדמיין...
‫כל עונג שאחיך היוונים ‫ואלי השקר שלך מנעו ממך...
‫אני אעניק לך.
‫כי אני מיטיב.
‫אמץ אותי כמלכך וכאל שלך.
‫כן.
‫הובל את חיילי אל המעבר הנסתר ‫המוביל אל הספרטנים המקוללים...
‫ולא יהיה סוף להנאותיך.
‫כן! אני רוצה הכל.
‫עושר. נשים.
‫ועוד דבר אחד...
‫אני רוצה מדים.
‫סוכם.
‫תמצא...
‫שאני מיטיב.
‫שלא כמו ליאונידס האכזר, ‫שדרש כי תעמוד...
‫אני דורש רק...
‫שתכרע ברך.
‫לילה יפהפה.
‫כן, אבל לא קראתי לך לכאן ‫לשיחה בטלה, ת'רון.
‫היי סמוכה ובטוחה בזה.
‫מעולם לא חסכת במילים איתי.
‫אני יכולה להציע לך משהו? ‫משקה, אולי?
‫האם זה רעל?
‫צר לי לאכזב אותך, אלו רק מים.
‫נאמר לי שאורגן לך ‫לדבר בפני המועצה.
‫כן.
‫אני זקוקה לעזרתך בהשגת קולות ‫בכדי לשלוח את צבאנו צפונית למלכנו.
‫כן.
‫אני יכול לראות זאת, ‫שנינו עומדים יחד.
‫אני, פוליטיקאי. את, לוחמת. ‫קולנו אחד.
‫אבל למה שארצה לעשות זאת?
‫זה מוכיח כי אכפת לך מהמלך שנלחם ‫כרגע למען המים אותם אנו שותים.
‫אמת.
‫אבל זוהי פוליטיקה, לא מלחמה.
‫ליאונידס הוא אידאליסט.
‫אני מכירה את סוגך טוב מדי. אתה שולח ‫אנשים לטבח למען הרווח האישי שלך.
‫בעלך, מלכנו, לקח 300 ‫מהטובים ביותר שלנו להיטבח.
‫הוא הפר את החוקים שלנו ‫ועזב בלי הסכמת המועצה.
‫-אני פשוט מציאותי. ‫-את אופורטוניסטי.
‫את נואלת כליאונידס אם את חושבת ‫שלאנשים אין מחיר בעולם הזה.
‫כל האנשים לא נוצרו שווים. ‫זהו הקוד הספרטני, מלכתי הקטנה.
‫אני מעריץ את התשוקה שלך.
‫אבל האם את לא חושבת שאת...
‫אישה, אפילו מלכה...
‫יכולה להיכנס אל מועצת בית המחוקקים, ‫ולהטות את דעתם של הגברים.
‫אני שולט בבית המחוקקים הזה...
‫כאילו נבנה בידיים אלה.
‫בזה הרגע, אני יכול ‫לסחוט את רוח החיים ממך.
‫את תעמדי מול המועצה, ‫אבל מילותיך יפלו על אוזניים ערלות.
‫ליאונידס לא יקבל שום חיזוק, ‫ואם הוא יחזור, ללא עזרתי...
‫הוא ילך לכלא ואף גרוע מכך.
‫את אוהבת את ספרטה שלך?
‫כן.
‫-ואת מלכך? ‫-כן.
‫בעלך נלחם למען אדמתו ואהבתו.
‫מה תוכלי להציע...
‫תמורת הבטחה שלי לעזור לך לשלוח ‫את הצבא שלנו צפונה?
‫מה אדם מציאותי רוצה ממלכתו?
‫אני חושב שאת יודעת.
‫זה לא יסתיים במהרה.
‫לא תהני מזה.
‫אני לא מלכך.
‫דיליוס.
‫אני מניח שהשריטה הזו ‫לא הפכה אותך לחסר תועלת.
‫לא ממש, אדוני. ‫זו רק עין.
‫האלים מצאו לנכון לברך אותי ‫באחת נוספת.
‫הקפטן שלי?
‫מקלל את האלים ומתאבל לבדו.
‫ליאונידס!
‫אנחנו מחוסלים. ‫מחוסלים, אני אומר לך. הרוסים.
‫דקסוס, הרגיע את עצמך.
‫הבוגד הגיבן שלנו הוביל את ‫בני האלמוות של אחשוורוש...
‫לשביל העיזים הנסתר שמאחורינו.
‫הפוקיסים שהעמדת שם ‫התפזרו ללא קרב.
‫-הקרב הזה נגמר, ליאונידס. ‫-הקרב הזה נגמר כשאני אומר שהוא נגמר.
‫עד הבוקר, בני האלמוות יכתרו אותנו. ‫"השערים החמים" יפלו.
‫ספרטנים! היכונו לתהילה!
‫תהילה? השתגעת?
‫אין כאן שום תהילה.
‫רק נסיגה או כניעה. או מוות.
‫טוב, זו בחירה קלה עבורנו, ארקדי.
‫הספרטנים לעולם לא נסוגים. ‫הספרטנים לעולם לא נכנעים.
‫לך הפץ את המילה.
‫שכל קבוצת יוונים תדע את האמת.
‫שכל אחד מהם ‫יחפש בנשמתו הוא.
‫ואם אתה כבר עושה זאת, ‫חפש בנשמתך שלך.
‫אנשי יעזבו איתי.
‫עלה והצלח, ליאונידס.
‫ילדים!
‫ילדים.
‫התאספו.
‫ללא נסיגה, ללא כניעה.
‫זהו החוק הספרטני.
‫ולפי החוק הספרטני, ‫נעמוד ונילחם...
‫ונמות.
‫עידן חדש החל.
‫עידן החופש.
‫וכל שאנו יודעים הוא ‫ש-300 ספרטנים...
‫נתנו את נשימתם האחרונה ‫בכדי להגן עליו.
‫ידידי.
‫חייתי את כל חיי ללא חרטה עד עכשיו.
‫זה לא שבני נתן את חייו ‫למען מולדתו.
‫אלא שמעולם לא אמרתי לו ‫שאהבתי אותו יותר מכל.
‫שהוא עמד לצדי בכבוד.
‫שהוא היה כל מה שטוב בי.
‫לבי נשבר לנוכח אבדנך.
‫לב?
‫מילאתי את ליבי...
‫בשנאה.
‫טוב.
‫דיליוס...
‫בוא נצא לטיול.
‫כן, אדוני.
‫אבל, אדוני, אני כשיר ומוכן לקרב.
‫בהחלט, אתה מהטובים ביותר.
‫אבל יש לך כישרון נוסף ‫שלא כשל כל ספרטני אחר.
‫אתה תעביר את הוראותי ‫הסופיות למועצה...
‫בכוח ובהתלהבות.
‫ספר להם את סיפורנו.
‫גרום לכל יווני לדעת ‫מה קרה כאן.
‫יהיה לך סיפור מפואר לספר.
‫סיפור על ניצחון.
‫ניצחון.
‫כן, אדוני.
‫אדוני, הודעות כלשהן...?
‫עבור המלכה?
‫לא כאלה שצריכות להיאמר.
‫מאות חיים.
‫קומץ ישאר.
‫רק אחד מביט לאחור.
‫ספרטנים!
‫הכינו את ארוחת הבוקר שלכם ‫ואכלו הרבה...
‫כי הלילה נסעד בגיהנום!
‫האוכל עתה לתת את הבמה...
‫לאשתו של ליאונידס ומלכת ספרטה.
‫-מה זה? ‫-זה שום דבר.
‫חברי המועצה...
‫אני עומדת מולכם ‫לא רק כמלכתכם.
‫אני באה אליכם כאימא.
‫אני באה אליכם כאשת איש.
‫אני באה אליכם כאישה ספרטנית.
‫אני באה אליכם בענווה גדולה.
‫אני לא כאן בכדי לייצג את ליאונידס.
‫מעשיו מדברים ‫בקול רם יותר ממילים.
‫אני כאן למען כל אותם קולות ‫שלא יוכלו להישמע.
‫אימהות, בנות, אבות, בנים.
‫שלוש מאות משפחות שמדממות ‫למען זכויותינו...
‫ולמען אותם עקרונות עליהם ‫נבנה חדר זה.
‫רבותי, אנחנו נמצאים במלחמה.
‫אנו חייבים לשלוח את ‫הצבא הספרטני כולו לעזרת מלכנו...
‫בכדי לשמור לא רק על עצמנו, ‫אלא גם על ילדינו.
‫שלחו את הצבא לשמור ‫על חירותנו.
‫שלחו את הצבא למען הצדק.
‫שלחו אותו למען החוק והסדר.
‫שלחו אותו למען ההגיון.
‫אבל חשוב מכל, ‫שלחו את צבאנו למען התקווה.
‫התקווה שמלך ואנשיו לא התכלו ‫אל בין דפי ההיסטוריה.
‫שאומץ ליבם קושר אותנו יחד.
‫שאנחנו חזקים יותר ‫בגלל הפעולות שלהם...
‫ושהבחירות שלכם היום ‫משקפות את אומץ ליבם.
‫שלוש מאות.
‫עלינו לשלוח להם צבא.
‫נוגעת ללב...
‫רהוטה, מלאת תשוקה.
‫אבל כל זה לא ישנה את העובדה ‫שבעלך הביא עלינו מלחמה.
‫אתה טועה. ‫אחשוורוש הביא אותה עלינו...
‫ולפני כן, אביו דריוס במרתון.
‫הפרסים לא יפסיקו...
‫עד שהמקלט היחיד שנמצא ‫יהיה הרס ותוהו ובוהו.
‫מלכתי, בית זה אינו זקוק ‫לשיעור בהיסטוריה.
‫אז מהו השיעור שהיית רוצה להותיר?
‫שאתחיל למנות את כולם?
‫כבוד. חובה. תהילה.
‫את מדברת על כבוד, חובה ותהילה?
‫ומה בדבר ניאוף?
‫-איך אתה מעז? ‫-איך אני מעז?
‫הביטו בה בזהירות.
‫היא נוכלת אמיתית.
‫אל תשחקי בחברי בית המחוקקים, מלכתי.
‫רק לפני כמה שעות, ‫הצעת את עצמך לי.
‫ואני, איש חלש, ‫ריחה עדיין עלי.
‫-זו שערוריה. ‫-המתחסד מדבר.
‫האם לא קיבלת תשלום דומה...
‫בתמורה לקהל אנשים אצילים אלה?
‫-זה שקר. ‫-האומנם?
‫האם הוא לא הוזמן על ידיך ‫למיטתו של המלך?
‫אותה מיטה בה ניסית במרץ ‫לשאת ולתת איתי?
‫את נראית המומה. ‫שוחד של הבשר, רבותי...
‫בעוד בעלה מקדם אנרכיה ומלחמה.
‫הוא דובר אמת.
‫אפילו הלשון השנונה ביותר ‫נותרת ללא מילים...
‫מלכתי הזונה.
‫איזו התנהגות מלכותית.
‫קחו אותה מבית זה ‫לפני שתדביק אותנו עוד...
‫בנוכחותה המביישת והמחפירה.
‫זה לא יעבור במהרה.
‫לא תהנה מזה. ‫אני לא מלכתך.
‫בוגד.
‫בוגד! בוגד! בוגד!
‫בוגד!
‫ליאונידס, מחמאות וברכות לך.
‫הפכת בהחלט שואה לניצחון.
‫למרות שחצנותך הבלתי נסבלת...
‫האל-מלך מתפעל מהגבורה הספרטנית ‫ומיכולת הלחימה.
‫אתם תהיו בני ברית רבי עוצמה.
‫היכנע, ליאונידס.
‫השתמש בהיגיון שלך. ‫חשוב על אנשיך.
‫אני מתחנן בפניך.
‫הקשב לאחיך היווני.
‫הוא יכול להצהיר ‫על נדיבותו של האלוהי.
‫למרות מספר העלבונות שלך, ‫למרות חילול השם הנורא שלך...
‫האל מוכן לסלוח לך על הכל...
‫ואף יותר מזה, בכדי לזכות בשרותיך.
‫אתה נלחם למען אדמותיך.
‫שמור לך אותן.
‫אתה נלחם למען ספרטה.
‫היא תהיה עשירה יותר ‫וחזקה יותר מאשר אי פעם.
‫אתה נלחם למען מלכותך.
‫תוכרז כמפקדה של יוון כולה...
‫ותענה אך ורק לאדון האמיתי היחיד ‫של העולם הזה.
‫ליאונידס, ניצחונך יושלם...
‫אם רק תניח את נשקך...
‫ותכרע ברך בפני אחשוורוש.
‫עברו יותר משלושים שנה ‫מאז הזאב בחורף הקר.
‫ועכשיו, כמו אז, ‫לא הפחד אוחז בו...
‫רק אי שקט. ‫תחושה מוגברת של הדברים.
‫רוח הים המנשקת קלות ‫את הזיעה על חזהו וצווארו.
‫שחפים צורחים...
‫מתלוננים אפילו כשהם זוללים ‫את אלפי המתים הצפים.
‫הנשימה היציבה ‫של ה-300 שמאחוריו...
‫מוכנים למות למענו מבלי ‫לעצור לרגע.
‫כל אחד ואחד מהם...
‫מוכן למות.
‫הקסדה שלו מחניקה.
‫המגן שלו כבד.
‫החנית שלך.
‫אתה שם...
‫אפיאלטס.
‫מי יתן ותחיה לנצח.
‫ליאונידס, החנית שלך.
‫סטליוס!
‫שחטו אותם!
‫הקסדה שלו החניקה.
‫היא צימצמה את ראייתו, ‫והוא ודאי ראה למרחוק.
‫המגן שלו היה כבד. ‫הוא ערער את האיזון שלו...
‫ואת המטרה הרחוקה שלו.
‫הזקנים אומרים שאנו הספרטנים ‫הם צאצאיו של הרקולס עצמו.
‫ליאונידס האמיץ ‫מוכיח את הייחוס שלנו.
‫שאגתו ארוכה וחזקה.
‫מלכי.
‫לכבוד הוא לי למות לצדך.
‫לכבוד היה לי לחיות לצדך.
‫מלכתי!
‫אשתי.
‫אהובתי.
‫"זכרו אותנו."
‫ההוראה הפשוטה ביותר ‫שמלך יכול לתת.
‫"זכרו מדוע מתנו."
‫כי הוא לא ביקש מתנה או שיר...
‫לא אנדרטאות או שירי הלל ‫למלחמה ולגבורה.
‫משאלתו היתה פשוטה.
‫"זכרו אותנו"...
‫הוא אמר לי.
‫זו היתה תקוותו.
‫אם נשמה חופשית תעבור ‫במקום הזה...
‫באין ספור המאות ‫שעוד יבואו...
‫מי ייתן וקולותינו...
‫ילחשו אליכם מהאבנים חסרות הגיל.
‫לך ספר לספרטנים, עובר אורח...
‫שכאן, לפי החוק הספרטני, אנו שוכבים.
‫וכך מלכי מת...
‫והאחים שלי מתו...
‫לפני כמעט שנה.
‫במשך זמן רב הרהרתי ‫בדבריו הנסתרים של מלכי על ניצחון.
‫הזמן הוכיח כי הוא היה חכם.
‫כי מיוון חופשית ליוון חופשית...
‫התפשט סיפור ליאונידס האמיץ ‫ו-300 חייליו...
‫הרחוקים כל כך מביתם...
‫שנתנו את חייהם לא רק למען ספרטה...
‫אלא למען יוון כולה ‫ולמען ההבטחה אותה שומרת המדינה.
‫ועתה, על טלאי אדמה זה ‫הקרוי פלתאיאה...
‫ההמון של אחשוורוש עומד מול הכחדה!
‫ממש שם הברברים התאספו...
‫אימה טהורה אוחזת בליבותיהם...
‫באצבעות קרח...
‫בידיעה מוחלטת ‫את האימה חסרת הרחמים אותה סבלו...
‫מחרבותיהם וחניתותיהם ‫של 300.
‫ובכל זאת הם נועצים עיניים ‫מעבר למישור ב-10,000 ספרטנים...
‫המפקדים על 30,000 יוונים חופשיים!
‫האויב עלה במספרו עלינו ‫ביחס של שלוש לאחד.
‫הסתברות טובה לכל יווני.
‫ביום הזה, אנו מצילים עולם ‫ממיסטיקה ועריצות...
‫ומובילים לעתיד בהיר יותר ‫מכפי שיכולנו לתאר.
‫הודו, אנשים...
‫לליאונידס ול-300 האמיצים.
‫לניצחון!
‫כתוביות: ‫SDI Media Group