Kada bi se rodio dječak,
kao i svi Spartanci, bio bi pregledan.
Ako bi bio mali ili slabašan,
boležljiv ili deformiran, bio bi odbačen!
Od trenutka kad je mogao stajati na nogama, bio je kršten u vatri borbe.
Naučen da se nikad ne povlači, nikad ne predaje.
Do smrti na bojnom polju.
U službi Sparti.
To je najveća slava koju može postići u životu.
U sedmoj godini, po spartanskom običaju.
Dječak je odveden od svoje majke.
I bačen u svijet nasilja.
Stvarano 300 godina.
Spartansko ratno društvo.
Stvaralo je najbolje vojnike koje je svijet ikada upoznao.
Helgogi, tako se zvalo.
Tjeralo je dječaka na borbu. Izgladnjivalo ga,
tjeralo da krade.
I ako je potrebno... da ubije.
Štapom i bičem dječak je bio kažnjavan.
Naučen da ne pokazuje ni bol ni milost.
Neprestano testiran.
Bačen u divljinu.
Ostavljen da suoči svoju volju i snalažljivost sa bijesom prirode.
To je bila njegova inicijacija.
Njegovo vrijeme u divljini.
On će se vratiti među svoj narod.
Kao Spartanac.
Ili će umrijeti.
Vuk je počeo kružiti oko dječaka.
Kanđe od crnog čelika.
Krzno tamno kao noć.
Očiju što svijetle crveno kao da su iz samog pakla.
Veliki vuk, njuši... Osjeća miris obroka koji slijedi.
Strah ga nije obuzeo.
Samo pojačan rad osjetila.
Hladan zrak u plućima.
Vjetar je njihao borove u hladnoj noći.
Njegove ruke su mirne... Njegov stav... savršen.
I tako se dječak za kojeg se mislilo da je mrtav
vratio među svoj narod
u svetu Spartu. Kralj!
Naš kralj, Leonid!
Prošlo je gotovo 30 godina od vuka i strašne hladnoće.
Sada, kao i onda, zvijer nam se približava.
Strpljiva i samouvjerena,
osjeća miris obroka koji slijedi.
Ovo je zvijer od ljudi i konja, mačeva i kopalja.
Nepregledna armija robova spremna porobiti malu Grčku.
Spremna uništiti jedinu svjetsku nadu za pravdom i razumom.
Zvijer nam prilazi.
A sam kralj Leonid ju je izazvao.
Što se više oznojiš ovdje
Manje ćeš sutra u bitci...
Moj otac me učio
da je strah uvijek prisutan.
Ako ga prihvatiš, učinit će te jačim.
Moja kraljice, Perzijski izaslanik je pred vratima.
Na kraju, Sparta zavisi o tebi.
O vojnicima kao što si ti.
Ono što joj daš bit će ti uzvraćeno.
Prvo... bori se svojom glavom.
Zatim se bori srcem.
Što je bilo? Perzijski glasnik te očekuje.
Nemoj zaboraviti današnju lekciju.
Poštovanje i čast. -Poštovanje i čast.
Savjetniče Therone, napokon si se pronašao potrebnim.
Kraljice moja, samo sam zabavljao vašeg gosta.
Siguran sam u to.
Pre nego što progovoriš Perzijanče,
znaj da u Sparti svatko, čak i kraljev glasnik
odgovara za svoje riječi.
Sada, koju poruku mi donosiš?
Zemlja i voda.
Došao si čak iz Perzije zbog zemlje i vode.
Nemoj biti povodljiv ili glup Perzijanče.
U Sparti si ne možeš priuštiti ništa od toga.
Zašto ova žena misli kako može govoriti među muškarcima?
Zato što samo Spartanke rađaju prave muškarce.
Prošetajmo, ohladimo naše jezike.
Ako vrednujete svoje živote i želite izbjeći potpuno uništenje, poslušajte me pažljivo.
Xerxes osvaja i vlada svime na što mu padne pogled.
On vodi toliko veliku vojsku da se zemlja trese dok stupaju...
...a kad piju, rijeke presuše.
Sve što božanski kralj Xerxes želi jest ovo.
Jednostavno ponudite svoju zemlju i vodu
kao znak spartanske pokornosti njegovoj volji.
Pokornost...
To je mali problem.
Naime, priča se da su vas Atenjani već odbili.
A ako su ti filozofi i ljubitelji dječaka,
imali petlje za to...
-Moramo biti diplomatični... -A naravno
Spartanci imaju reputaciju koju moraju sačuvati.
Izaberite vaše sljedeće riječi vrlo pažljivo, vaše veličanstvo.
Mogle bi vam biti posljednje kao kralju.
Zemlja... i voda...
Luđak, vi ste luđak. -Zemlja i voda...
Dolje ćeš naći dovoljno i jednog i drugog.
Ne! Nitko, ni Perzijanac ni Grk ne prijeti glasniku.
-Došao si sa glavama pokorenih kraljeva na stube mog grada.
Vrijeđaš moju kraljicu.
Prijetiš mom narodu ropstvom i smrću.
Pažljivo sam izabrao svoje reči Perzijanče.
Možda si i ti trebao.
Ovo je bogohuljenje!
Ovo je ludilo!
Ludilo? Ovo je Sparta!
Dobro došao Leonide. Očekivali smo te.
Ephorsi. Svećenici starih bogova.
Smrdljive svinje.
Više stvorenja nego ljudi.
Stvorenja koja čak i Leonid mora poštovati.
I preklinjati.
Ali nijedan kralj Sparte ne ide u rat bez njihovog blagoslova.
Perzijska vojska broji milijune.
Nadam se za naše dobro da pretjeruju.
Ali nema sumnje da se suočavamo
sa najvećom vojskom ikad okupljenom.
Prije nego što tvoj plan bude saslušan,
što nudiš?
Koristićemo naše nadmoćnije vještine ratovanja.
I sam teren Grčke će ih uništiti.
Stupat ćemo na sjever, do obale.
gdje ću se pobrinuti... -Kolovoz je Leonide...
Pun mjesec se približava. Sveti i prastari festival...
Spartanci ne ratuju za vreme Karneja.
Sparta će gorjeti!
Naši ljudi će biti pobijeni a žene i djeca će biti porobljeni ili gore.
Dakle... blokirat ćemo Perzijancima pristup obali.
Obnovit ćemo veliki zid.
I tako ćemo ih usmjeriti do planinskog prolaza koji nazivamo Thermophil (Vruća vrata).
U tom uskom prolazu njihova brojnost neće značiti ništa.
Tu će se, val za valom, Perzijski napad razbiti
o spartanske štitove.
Xerxesovi gubitci biti će tako veliki,
i njegovi ljudi toliko demoralizirani, da će morati prekinuti svoj pohod.
Moramo se savjetovati sa proročicom.
Vjeruj bogovima Leonide.
Više volim vjerovati razumu.
Tvoje bogohuljenje nas je već dovoljno koštalo.
Nemoj nam se suprostavljati.
Mi ćemo se savjetovati sa proročicom.
Bolesni stari mistici.
Bezvrijedni ostaci vremena prije nego se Sparta izdigla iz mraka.
Ostaci besmislene tradicije.
Tradicije kojoj se čak ni Leonid nije mogao suprostaviti.
Riječi Ephorsa mora poštovati.
Takav je zakon.
I nijedan Spartanac, podanik ili građanin,
muškarac ili žena,
rob ili kralj!
Nije iznad zakona.
Ephorsi biraju samo najljepše spartanke
da žive među njima kao proročice.
Njihova ljepota je njihovo prokletstvo.
Stari perverznjaci imaju potrebe muškaraca,
a duše su im crne kao pakao.
Moli se vjetrovima.
Sparta će pasti.
Cijela Grčka će pasti.
Ne vjeruj ljudima,
poštuj Bogove.
Poštuj Karneju.
Kralju je spuštanje bilo teže.
Pompozne križane svinje.
Bezvrijedne, oboljele, trule... korumpirane.
Zaista, sad ste u milosti božanskog kralja.
O mudri i sveti ljudi. -Da.
A dok Sparta bude gorjela, vi ćete se kupati u zlatu.
Mlade proročice će vam biti isporučivane
dnevno iz svakog kutka carstva.
Tvoje usne mogu završiti ono što su ti prsti započeli.
Ili je proročica umanjila i tvoju želju za mnom.
Potrebno je mnogo više od opijene djevojke da umanji moju želju za tobom.
Zašto si onda tako odsutan?
Jer se čini... ropkinja i zarobljenica pohotnih staraca...
Proročica kaže da ćemo svi otići u vatru.
Zato kralj gubi zanimanje za ženom u svom krevetu?
Riječi samo jedne žene bi trebale utjecati na mog muža.
Moje.
Što da kralj napravi kako bi spasio svoj svijet
kada ga upravo zakoni koje se zakleo štititi - tjeraju da ne radi ništa?
Nije pitanje što Spartanci trebaju napraviti.
Ni muž, ni kralj.
Umjesto toga, zapitaj se moja ljubavi.
Što bi slobodni ljudi trebali napraviti?
Svi su tu? -Kako ste naredili.
300.
Svi imaju sinove koji će nastaviti njihovo ime.
Mi smo sa vama gospodaru.
Za Spartu. Za slobodu.
Do smrti.
Ovo je tvoj sin.
Premlad je da bi i toplinu žene osjetio.
Imam druge da ga zamjene.
Astinos je hrabar i spreman kao svi.
Ništa mlađi nego mi kad si prvi put stajao pokraj mene u bitci.
Dobar si prijatelj, ali nema boljeg zapovjednika.
Moćni kralju.
Proročište je progovorilo.
Ephorsi su rekli svoje. Ne smije biti marša.
Takav je zakon gospodaru.
Spartanska vojska ne smije u rat.
Niti će ići. Nisam dao takve naredbe.
Ovdje sam kako bih protegao noge.
Ovih 300 ljudi su moja osobna straža.
Vojska će ostati u Sparti.
Gdje ćete?
Nisam o tome razmišljao, ali sad kad si pitao,
pretpostavljam da ću krenuti na sjever.
Ka Thermophilu.
Pokret!
Što ćemo?
Što možemo? -Što ti možeš napraviti?
Sparti će biti potrebni sinovi.
Spartanče!
Da moja damo?
Vrati se sa svojim štitom...
Ili na njemu.
Da moja gospo.
"Zbogom moja ljubavi."
Nije to izgovorio.
Nije bilo mjesta za mekoću.
Ne u Sparti.
Nije bilo mjesta za slabost.
Samo jaki i snažni muškarci su sebe mogli nazivati Spartancima.
Samo jaki, samo snažni.
Stupali smo... za zemlju... za naše porodice...
Za slobodu...
Stupali smo.
Daksose, kakvo ugodno iznanađenje.
Ovo jutro je puno iznenađenja. -Prevareni smo. -Samo ih je nekoliko stotina.
Ovo jest iznenađenje. -Tišina.
Čuli smo da je Sparta na ratnom pohodu.
Došli smo da ujedinimo snage.
Ako je krv ono što tražite... dobrodošao si da nam se pridružiš.
Ali protiv Perzijanaca si poveo samo šačicu vojnika?
Očekivao sam da će Spartanci učestvovati barem u istom broju kao mi.
Zar nije tako?
Ti tamo, koje je tvoje zanimanje?
Ja sam lončar.
A ti Arkadijče, koje je tvoje zanimanje?
Kipar gospodine.
A ti? -Kovač.
Spartanci, koje je vaše zanimanje?!
Vidiš stari prijatelju, poveo sam više vojnika nego ti.
Nema spavanja večeras. Čak ni za kralja.
Svih svojih 40 godina je bio na pravom putu
da se susretne sa sudbinom u jednom trenutku.
Samo jedan bljesak štita i koplja, mača koji prodire u kosti, meso i krv.
Žalio je samo zbog toga što ih je imao tako malo za žrtvu.
Prate nas.
Prati nas još od Sparte.
Moj kralju, pogledajte.
Što se dogodilo ovdje? Gdje su ljudi?
Perzijanci.
Rekao bih da ih je bilo oko 20.
Izvidnica.
Pogledajte ove otiske stopala.
Iza nas!
Dijete.
Tiho je sada.
Oni... Zvijeri su došle iz tame.
Njihovim oružjem... Pobili su sve...
Sve osim mene...
Seljani... pronašao sam ih.
Zar bogovi nemaju milosti?!
Prokleti smo.
Obuzdajte se.
Dijete priča o perzijskim duhovima.
Koji dolaze iz drevnih vremena.
Oni su lovci na ljudske duše.
Ne mogu biti ubijeni ni poraženi.
Ne ova tama, ne ovi Besmrtnici.
Besmrtnici... Isprobat ćemo njihovu besmrtnost.
Ušli smo u Thermophil.
U taj uski prolaz.
Gdje broj Xerxesovih ljudi neće značiti ništa...
Spartanci, građani, vojnici, oslobođeni robovi...
Sve hrabri Grci.
Braća... očevi... sinovi.
Stupali smo.
U ime časti, u ime dužnosti. U ime slave. Mi smo stupali.
Pogledajte... Perzijanci.
U usta pakla smo stupali.
Idemo gledati ove pse bez majke
kada ih prigrle brižne ruke same Grčke. Idemo.
Istina.
Izgleda kao da će kiša.
Bog Zeus probija nebo munjama.
A Perzijske brodove udara uraganskim vjetrom.
Veličanstveno.
Samo jedan od nas je zadržao spartansku suzdržanost.
Samo on. Samo naš kralj.
Moja kraljice.
Moja kraljice, dvor je prikladnije mjesto za udanu ženu.
Ogovaranja i protokol su sada moja najmanja briga savjetniče.
Je li tolika tajnovitost potrebna?
Kako ću imati poverenja izvan zidova svoje kuće.
Čak i ovdje Theron ima oči i uši koji nas pune strahom i sumnjom.
Govorite kao da se cela Sparta urotila protiv vas.
Voljela bih da je samo protiv mene.
Mnogi u našem Savjetu bi glasovali da damo sve snage koje imamo Leonidu.
Ali vi morate osigurati njihovu naklonost.
Možete li dogovoriti da govorim pred Savjetom?
Ako je razum ono što traže, ja ću im reći.
Što to, moja kraljice?
Sloboda nije besplatna. Plaća se najvećom cijenom. Cijenom krvi.
Dati ću sve od sebe da okupim Savjet.
I bit će im čast da čuju vaš glas.
Vaš sam dužnik. -Ne, Leonid je moj kralj.
Jednako kao i vaš.
Vidio sam te brodove kako se razbijaju o stijene.
Kako je ovo moguće?
Vidjeli smo kako se lomi samo prethodnica Xerxesove vojske.
Ovdje ne može biti pobjede.
Zašto se smiješiš?
Arkadijče, borio sam se mnogo puta.
I nikad nisam sreo protivnika koji bi mi mogao dati ono što mi Spartanci zovemo lijepom smrću.
Samo se nadam kako će među svim ratnicima svijeta okupljenim protiv nas,
dolje biti jedan, dostojan da ispuni svoj zadatak.
Pokret!
Naprijed, govorim vam.
Stanite ovdje.
Tko ovdje zapovijeda?
Ja sam poslanik vladara cijelog svijeta.
Boga bogova, kralja kraljeva.
U njegovo ime zahtjevam da mi netko pokaže vašeg zapovjednika.
Slušaj, misliš li kako nas je jedna mala gomila jadnika prestrašila?
Ova brda puna su naših izvidnika.
Misliš li kako će vaš jadni zid postići nešto drugo osim što će pasti kao suho lišće u jesen.
Naši preci su napravili ovaj zid.
Koristeći drevni kamen iz njedara same Grčke.
A uz malu spartansku pomoć, tvoji perzijski izvidnici su poslužili kao cement.
Platit ćete za vaše barbarstvo.
Moja ruka!
Više nije tvoja.
Idi sada, trči i reci Xerxesu da si ovdje sreo slobodne ljude.
Ne robove. Napravi to brzo.
Dok nisam odlučio malo povećati svoj zid.
Ne, vi niste robovi. Vaše žene će biti robovi.
Vaši sinovi, vaše kćerke, vaši starci će biti robovi.
Ali ne i vi.
Do podneva ovog dana vi ćete biti mrtvi ljudi.
Hiljadu naroda perzijskog carstva se okomilo na vas.
Naše strijele će zakloniti sunce.
Onda ćemo se boriti u sjeni.
Zid je čvrst, poslužit će... natjerat će Perzijance ka Thermophilu.
Jesu li ljudi nasli i jedan put kroz brda koji vodi iza naših leđa?
Ni jedan gospodaru.
Postoji jedan takav prolaz moj kralju.
Zapadno od grebena.
To je stari kozji put.
Perzijanci ga mogu iskoristiti da nas opkole.
Ni korak bliže.
Čudovište.
Mudri kralju, ponizno molim za primanje.
Trebao bih te odmah ubiti.
Nisam dao takvu naredbu.
Oprosti kapetanu. On je dobar vojnik.
Ali mu je ponašanje pomalo manjkavo.
Nema se što oprostiti hrabri kralju.
Znam kako izgledam. -Nosiš opremu Sparte?
Ja sam Ephialtes. Rođen sam u Sparti.
Ljubav mojih roditelja prema meni natjerala ih je na bijeg. Kako ne bih bio odbačen po rođenju.
A tvoj štit i oklop?
Od mog oca gospodine.
Molim vas kralju.
Dozvolite mi da iskupim očevo ime.
Da vam služim u borbi.
Moj otac me je obučio da nemam straha.
Da koplje, štit i mač budu kao djelovi mog tijela.
Zaslužit ću oklop svog oca, služeći vama u bitci.
Dobar zamah.
Ubit ću mnogo Perzijanaca.
Podigni svoj štit.
-Gospodine? -Podigni ga koliko možeš.
Tvoj otac te je trebao naučiti kako djeluje falanga.
Mi se borimo kao jedna neprobojna jedinica.
To je izvor naše snage.
Svaki Spartanac brani onog koji mu je sa lijeve strane, od bedra do vrata.
Ako ima samo jednu slabu točku, falanga propada.
Od bedra do vrata Ephialtes.
Žao mi je prijatelju, Ali nismo svi rođeni da budemo vojnici.
Ali gospodine... -Ako želiš da pomoći spartanskoj pobjedi,
sklanjaj sa bojnog polja mrtve i ranjene.
Donesi im vode.
Ali što se tiče borbe, ne mogu te iskoristiti.
Majko... oče... Pogrješili ste.
Ti griješiš!
Leonide, griješiš.
Pošaljite dio snaga prema kozjoj stazi.
I molite se bogovima da nitko ne kaže Perzijancima kako ona postoji.
Potres.
Ne kapetane, borbene formacije.
Ovdje ćemo ih zadržati!
Ovde ćemo se boriti.
Ovdje će oni umrijeti.
Na ovim štitovima!
Zapamtite ovaj dan ljudi.
Jer će biti vaš za sva vremena.
Spartanci!
Položite svoje oružje.
Perzijanci.
Dođite i uzmite ga.
Držite!
Ne dajte im ništa!
Ali uzmite im sve!
Je li to najbolje što možete?!
Gurajte!
Napad!
Bez zarobljenika!
Bez milosti!
Izgleda da su žedni.
Pa dajmo im onda nešto za piće!
Na litice!
Odličan početak.
Pokrivaj se.
Perzijske kukavice.
Čemu se smiješ? Morao si to reći.
-Što? "Borit ćemo se u sjeni".
Diži se.
Danas nijedan Spartanac neće umrijeti.
Polako sine.
Radili smo ono za što smo obučavani.
Za što smo odgajani, za što smo rođeni.
Bez zarobljenika. Bez milosti.
Dobar početak.
Plašio sam se da nećete doći. Oprostite, moj sin je...
Radi ono što djeca rade najbolje.
Molim vas, ne ispričavajte se.
Vaš sin je u godinama kada počinje učiti za vojnika.
To je uvijek teško vrijeme za spartansku majku.
Da, vrlo je teško. Ali i neophodno.
Govorit ćete pred Savjetom. Za dva dana.
Moj muž nema dva dana. -Mislite na ta dva dana kao dar.
Nije tajna.
Theoron želi ono čime upravljate.
Njegov glas morate utišati.
Učinite ga saveznikom, i imat ćete svoju pobjedu.
Hvala vam.
Mudri ste kao što ste dobri.
Ah, evo tvoje majke.
Trebalo da bi bolje pazite na njega. Ako će jednog dana biti kralj.
Bilo bi nezgodno da mu se nešto dogodi,
Ili njegovoj lijepoj majci.
Naši grčki sudruzi traže da napadnu Perzijance gospodaru.
Dobro.
Ima nešto sa čim mogu izaći na kraj.
Reci Daksosu da hoću njega...
i dvadeset njegovih najboljih ljudi, željnih, trijeznih i spremnih za slijedeći napad.
Uzmi daha momče. -Da, gospodaru.
Perzijanci se približavaju.
Mali odred, premali za napad.
Kapetane, tebi ostavljam zapovjedništvo. -Ali gospodaru...
Opusti se prijatelju, ako ubiju mene cijela Sparta će ući u rat.
Moli se da su toliko glupi.
Moli se da smo toliko sretni.
Osim toga, nema razloga da ne budemo civilizirani.
Zar ne?! -Nema visosti.
Da pogodim? Ti mora da si Xerxes.
Priđi Leonide.
Idemo razmotriti situaciju.
Bilo bi ludilo, prava šteta za tebe hrabri kralju, da ti i tvoja hrabra vojska nestanete.
Sve zbog jednostavnog nesporazuma.
Ima puno toga što naše kulture mogu podijeliti.
Zar nisi primjetio da dijelimo kulturu s vama cijelo jutro.
Vi ste fascinantno pleme. Čak i sad prkosite, sad kad se suočavate sa uništenjem.
U prisustvu Boga, nije mudro da mi se suprotstavljaš Leonide.
Zamisli strašnu sudbinu mojih neprijatelja, kad bih ubio i vlastite ljude zbog pobjede.
A ja bih umro za svakog mog.
Vi Grci ste ponosni na svoju logiku. Predlažem ti da je primjeniš.
Veoma je ljepa zemlja koju vi Grci branite.
Bila bi šteta pretvoriti je u pepeo.
Zamisli samo sudbinu vaših žena. -Očito ne poznaješ naše žene.
Po onome što sam do sad vidio, mogao sam i njih ovdje poslati.
Imaš mnogo robova Xerxes, ali malo ratnika.
Neće proći mnogo dok ne osjete moja koplja...
...jače nego tvoje bičeve.
Ne plaše oni mojih bičeva.
Već mojih božanskih moći.
Ali ja sam darežljiv Bog. Mogu te učiniti bogatim preko svake mjere.
Mogu te učiniti gospodarom cijele Grčke.
Nosio bi moj barjak do srca Europe.
Tvoji Atenski rivali će klečati pod tvojim nogama.
Ako ti klekneš pod mojim.
Baš si darežljiv.
Jer jesi božanski kralj kraljeva.
Takvu ponudu bi samo lud čovjek odbio.
Ali...
ta ideja o klečanju... Vidiš, klanje svih onih ljudi,
je izazvala neugodan grč u mojoj nozi.
Tako da bi klečanje za mene bilo vrlo teško.
Neće biti slave u tvojoj žrtvi.
Izbrisaću čak i sjećanje na Spartu iz povijesti.
Svaki komadić Grčkih pergamenata će biti spaljen.
Svakom grčkom povijesničaru i svakom piscu ću izvaditi oči
i iščupati jezik iz usta.
I samo spominjanje imena Sparte ili Leonida bit će kažnjivo smrću.
Svijet neće znati da ste uopćte postojali.
Svijet će znati da su slobodni ljudi ustali protiv tirana.
Da se nekolicina usprotivila mnogima.
I prije nego što ova bitka bude gotova,
da čak i božanski kralj može krvariti.
Dobro si se borio danas...
Za ženu.
Ako bih se ozljedio, možda bi me i mogao pratiti.
Možda sam bio toliko ispred tebe da me čak nisi ni mogao vidjeti.
Pripazi da ne ponudim tvoju pozadinu Tespijancima. -Ljubomora ti ne pristaje prijatelju.
Pokret ljudi.
Postavite te Perzijance visoko!
Ako se ne varam, čeka nas divlja noć.
Služili su mračnoj volji perzijskog kralja 500 godina.
oči su im tamne kao noć.
Zubi oštri kao očnjaci.
Bezdušni.
Osobna straža kralja Xerxesa.
Najbolji perzijski ratnici.
Najsmrtonosnija borbena snag u cijeloj Aziji.
Besmrtnici.
Božanski kralj je napravio kobnu grešku.
Ponos!
Bilo ih je lako izazvati i prevariti.
Pre nego što rane i umor učine svoje,
ludi kralj je na nas bacio najbolje što ima.
Xerxes je zagrizao mamac.
Spartanci gurajte!
Besmrtnici. Stavili smo njihovo ime na kušnju.
Oče!
Moj kralju!
Atenjani sad!
Naprijed, pokažimo Spartancima što možemo.
Vikali smo i proklinjali.
Divljački probadali, obučeni više za tuču nego za rat.
Praveći čudnu zbrku.
Hrabri početnici, ali odradili su svoj dio posla.
Besmrtnici su pali na testu našeg kralja.
I čovjek koji sebe naziva Bogom,
je osjetio sasvim ljudske trnce kako mu se penju uz kičmu.
Za kralja.
I za naše časne mrtve.
Koga će Xerxes sada poslati?
Ništa nas sad ne može zaustaviti.
Čak i kralj je dozvolio sebi da se nada nečemu većem od slave.
Tako luda nada, ali ipak je postojala.
Protiv nepreglednih azijskih hordi, uprkos slabim izgledima za uspjeh...
Mi to možemo.
Mi možemo zadržati naše položaje.
Možemo pobijediti.
Svitanje.
Bičevi pucaju...
Čuju se uzvici barbara... Oni u zadnjim redovima su vikali: "Naprijed!"
Oni u prvim linijama su vikali: "Nazad!!!"
Naše oči su vidjele groteskna stvorenja iz najmračnijih djelova Xerxesova carstva.
Kada su ih mišići iznevjerili, okrenuli su se svojoj magiji.
Stotine naroda obrušilo se na nas.
Vojske cijele Azije.
Slile su se u ovaj uski prolaz, gdje njihov broj nije značio ništa.
Padali su na stotine.
Slali smo njihova isječena tijela i slomljena srca nazad pred Xerxesove noge.
Xerxes nije bio zadovoljan svojim generalima.
Kažnjavao ih je.
Xerxes je poslao svoja čudovišta sa kraja svijeta.
Nespretne zvijeri.
Nagomilani perzijski leševi bili su klizavi...
Još si ovdje? -Netko ti mora čuvati leđa.
Sada sam malo zauzet...
Okupite se!
Astinose! Sine moj!
Astinose! Ne!
Dan se nastavlja. Izgubili smo nekolicinu.
Ali svaki pali je prijatelj, ili najdraža krv.
Kad je vidio obezglavljeno tijelo svog mladog sina, kapetan je podivljao.
Podivljao je, pijan od krvi...
Kapetanov bolni krik zbog gubitka sina za neprijatelja je bio strašniji...
od najglasnijih ratnih bubnjeva.
Bila su potrebna trojica da ga smire i odvuku među naše.
Dan je naš.
Nijedna pjesma se ne pjeva.
Tvoji bogovi su bili okrutni prema tebi, Ephialtes.
Spartanci isto. Okrutni što su te odbacili.
Ali ja sam velikodušan.
Sve što ikad možeš poželjeti.
Svu sreću koju možeš zamisliti.
Svako zadovoljstvo koje su ti tvoji sunarodnjaci Grci i lažni bogovi uskratili...
Ja ću osigurati. Jer sam velikodušan.
Priznaj me kao svog kralja i Boga.
Da.
Povedi moje vojnike preko skrivene staze iza leđa ukletih Spartanaca.
I tvoja sreća će biti beskrajna.
Da. Ja hoću sve.
Bogastvo... žene... i još jednu stvar.
Želim uniformu.
Dogovoreno.
Vidjet ćeš kako sam velikodušan.
Za razliku od okrutnog Leonida koji je tražio da stojiš.
Ja želim samo da klekneš.
Preljepa noć.
Da. Ali te nisam tražila za čarvljanje Therone.
Sigurna si u to?
Nikad nisi štedjela riječi sa mnom.
Mogu li ti što ponuditi? Piće možda?
-Je li otrovano?
Razočaraću te, ali to je samo voda.
Čuo sam kako je dogovoreno da ideš pred savjet.
Jest.
Potrebna mi je tvoja pomoć da ih uvjerim da pošalju još vojske u pomoć kralju.
Da.
Već vidim kako nas dvoje stojimo zajedno.
Ja političar, ti...
ratnik, a govorimo zajedno u jedan glas.
Ali zašto bih ja to želio?
Dokazao bi da brineš o kralju koji se upravo
bori za vodu koju pijemo.
Istina.
Ali ovo je politika, ne rat.
Leonid je idealist.
Previše dobro znam takve kao što si ti. Šaljete ljude na klanje radi vlastite koristi.
Tvoj muž, naš kralj, odveo je 300 naših najboljih na klanje.
Prekršio je naše zakone i otišao bez pristanka Savjeta.
Ja sam jednostavno realist.
Ti si oportunist.
Smiješna si kao i Leonid ako misliš kako ljudi nemaju cijenu na ovom svijetu.
Svi ljudi nisu stvoreni jednaki. To je spartanski kodeks.
Moja mala kraljice.
Divim se tvojoj strasti.
Nemoj misliti kako ti, žena...
čak i kraljica, možeš ušetati pred Savjet
i promjeniti mišljenje muškaraca.
Ja posjedujem to zdanje.
Kao da je sagrađeno ovim rukama.
Mogao bih slomiti život u tebi, odmah sada...
Možeš otići pred Savjet, ali tvoje riječi neće vrijediti ništa.
Leonid neće dobiti pojačanje.
A ako se vrati, bez moje pomoći ići će u zatvor ili još gore.
Voliš li svoju Spartu?
Volim.
A svog kralja? -Volim.
Tvoj muž se bori za svoju zemlju i za svoju ljubav.
Što ti imaš za ponuditi?
Za moju riječ da ću poslati vojsku na sjever.
Što realist želi od svoje kraljice?
Mislim kako znaš.
Ovo neće biti brzo gotovo.
Nećeš uživati.
Ja nisam tvoj kralj.
Diliose.
Vjerujem kako te ta ogrebotina nije učinila beskorisnim.
Teško moj gospodaru.
To je samo oko.
Bogovi su me nagradili rezervnim.
Moj kapetan?
Proklinje bogove. Tuguje sam tamo.
Leonide, propali smo! Propali velim ti, uništeni smo...
Daksose, smiri se.
Onaj grbavi izdajnik je poveo Xerxesove besmrtnike na kozju stazu iza nas.
Vojnici koji su bili tamo su se razbježali bez borbe.
Ova bitka je gotova Leonide.
Bitka je gotova kad ja kažem da je gotova.
Do jutra će nas besmrtnici okružiti.
Thermophil će pasti!
Spartanci! Pripremite se za slavu!
Slavu? Jesi li poludio?
Nema za nas sada slave. Možemo se samo povući ili predati.
Ili smrt. -To je lak izbor za nas, Arkadijče.
Spartanci se nikad ne povlače, Spartanci se nikad ne predaju.
Idi i prenesi vijest.
Neka svaki Grk zna istinu o ovome.
I neka svako od njih potraži svoju dušu.
A kad si već tu potraži i ti svoju.
Moji ljudi će otići sa mnom.
Neka je Bog s tobom Leonide.
Djeco! Djeco, okupite se.
Nema povlačenja, nema predaje.
To je spartanski zakon.
I po spartanskom zakonu mi ćemo stati i boriti se.
I umrijeti.
Novo doba je počelo.
Doba slobode.
Svi će znati da je 300 Spartanaca dalo svoj posljednji dah da ga obrane.
Moj prijatelju...
Živio sam cio svoj život bez ikakvog žaljenja, sve do sada.
Ne zbog toga što je moj sin dao život za svoju zemlju.
Već zbog toga što mu nikad nisam rekao da ga najviše volim.
Da je časno stajao pored mene.
Da je on bio sve najbolje od mene.
Moje srce je slomljeno zbog tvog gubitka.
Srce...
Ja sam ispunio svoje srce mržnjom.
Dobro.
Diliose, prošetajmo.
Da, gospodaru.
Gospodaru, ja sam dobro, spreman sam za bitku.
Siguran sam da jesi. Jedan si od najboljih.
Ali imaš još jedan talent, koji nema nijedan drugi Spartanac.
Odnijeti ćeš moju posljednju naredbu Savjetu.
Uz silu ako treba.
Ispričaj im našu priču.
Neka svaki Grk zna što se ovdje dogodilo.
Imaš veliku priču za ispričati.
Pričaj o pobjedi. -Pobjeda.
Da gospodaru.
Imate li neku poruku...
Za kraljicu.
Ništa što se smije izgovoriti.
Stotine odlaze. Šačica je ostala.
Samo jedan se osvrnuo.
Spartanci!!!
Spremite doručak i jedite sa uživanjem,
jer večeras večeramo u paklu!!!
Prepuštam podij ženi kralja Leonida i kraljici Sparte.
Savjetnici,
stojim pred vama ne samo kao kraljica.
Dolazim pred vas i kao majka.
Dolazim kao žena.
Dolazim kao Spartanka.
Dolazim pred vas sa velikom poniznošću.
Nisam ovdje kako bih predstavljala Leonida.
Njegova djela govore glasnije nego što bi moje reči ikad mogle.
Ja sam ovdje zbog svih glasova koji se ne mogu čuti.
Majki, kćerki, očeva i sinova.
300 porodica koje krvare zbog naših prava.
I zbog načela na kojima je ova soba sagrađena.
Mi smo u ratu gospodo.
Moramo poslati cijelu spartansku vojsku, ne da bismo sačuvali nas, nego i našu djecu.
Pošaljite vojsku radi očuvanja slobode.
Pošaljite je zbog pravde.
Pošaljite je zbog zakona i reda.
Pošaljite je zbog razuma.
Ali najvažnije, pošaljite našu vojsku zbog nade.
Nade da kralj i njegovi ljudi nisu izgubljeni na stranicama povijesti.
I da nas njihova hrabrost povezuje.
Da smo jači zbog njihovih djela.
I vaša odluka danas mora biti odgovor na njihovu hrabrost...
Dirljivo.
Rječito.
Strastveno.
Ali to ne mijenja činjenicu da nam je tvoj muž donio rat.
Ti griješiš! Xerxes ga je donio, a prije njega njegov otac Darije na Maratonu.
Perzijanci neće stati sve dok posljednje utočište koje pronađemo ne pretvore u ruševine i kaos.
Ovom Savjetu ne treba sat povijesti, moja kraljice.
A što bi ti htio čuti?
Da počnem nabrajati?
Čast, dužnost, slava?
Ti pričaš o časti? Dužnosti? Slavi?
Što kažeš o preljubu? -Kako se usuđuješ?
Kako se usuđujem?
Pogledajte je. Pažljivo.
Ona je prevarant u pravom obliku.
Ne igraj se članovima ove svete sobe, moja kraljice.
Prije nekoliko sati si mi se ponudila.
Da sam slabiji čovek, još bih imao njen miris na sebi.
Ovo je nečuveno. -Licemjer govori!
Zar nisi dobio sličnu nagradu,
koju si prihvatio u zamjenu za primanje pred ovim časnim ljudima.
To je laž. -Je li ?
Zar nije po tvom pozivu došao u kraljevu spavaću sobu?
U isti krevet u kojem si sa mnom htjela tako strastveno pregovarati.
Izgledate šokirano.
Mito od krvi i mesa dok njen muž promiče anarhiju i rat!
Riječi ponestaje čak i najlukavijem jeziku.
Moja mala kurvo kraljice.
Kakvo kraljevsko ponašanje.
Maknite je iz ove odaje dok nas ne inficira još više svojom neslavnom i istrošenom pojavom.
Ovo neće biti brzo gotovo.
Nećeš uživati.
Ja nisam tvoja kraljica.
Izdajnik!
Leonida, moje pohvale i čestitke.
Svakako ste pretvorili katastrofu u pobjedu.
Uprkos vašoj aroganciji, božanski kralj je došao diviti se spartanskoj smionosti i vještini borbe.
Bili bi moćni saveznici.
Leonide.
Budi razuman, misli na svoje ljude.
Preklinjem te.
Poslušaj svog sunarodnjaka Grka.
On može svjedočiti o božanskoj velikodušnosti.
Uprkos tvojim nepodnošljivim uvredama, uprkos užasnom svetogrđu.
Gospodar vojski je spreman sve ti oprostiti, i još više, nagraditi tvoje usluge.
Borite se za svoju zemlju. Zadržite ju.
Borite se za Spartu.
Biti će bogatija i moćnija nego ikad prije.
Boriš se za svoje kraljevanje.
Biti ćeš proglašen gospodarom cijele Grčke.
Odgovaraćeš samo jednom pravom gospodaru svijeta.
Leonida, tvoja pobjeda će biti potpuna.
Ako položite svoje oružje i kleknete pred svetim Xerxesom.
Prošlo je više od 30 godina od vuka i zimske hladnoće.
I sada kao i tada...
Ne obuzima ga strah...
Samo uznemirenost.
Pojačan rad osjetila.
I dok morski povjetarac hladno ljubi znoj na njegovom vratu i grudima,
Galebovi kruže i žale se uprkos gozbi od tisuća plutajućih leševa.
Mirno disanje.
Tri stotine iza njegovih leđa.
Spremni da umru za njega.
Bez trenutka sumnje.
Svaki od njih
je spreman da umre.
Njegov šljem mu smeta.
Njegov štit je težak.
Tvoje koplje.
Ti tamo, Ephialtes...
Živio vječno.
Leonide, tvoje koplje.
Stelios!
Pokoljite ih!
Šljem mu je smetao...
Sužavao mu je vidno polje...
a morao je gledati daleko...
Štit je bio težak...
Remetio mu je ravnotežu,
a njegova meta je daleko...
Preci nam kažu da smo mi Spartanci potomci samog Herkula.
Hrabri Leonid je živi dokaz našeg porijekla.
Njegova rika je duga i glasna.
Moj kralju.
Čast mi je umrijeti uz Vas
Čast mi je što sam živio pored tebe.
Moja kraljice!
Moja ženo.
Moja ljubavi.
Pamtite nas.
Jednostavna naredba koju kralj može izdati.
Zapamtite zašto smo umrli.
Nije želio priznanje,
Pjesmu... spomenike.
Ni epove o ratu i hrabrosti.
Njegova želja je bila jednostavna:
Pamtite nas.
Rekao mi je.
To je bila njegova nada.
Ako neka slobodna duša navrati na to mjesto,
tokom nebrojenih vijekova koji dolaze,
neka joj svi naši glasovi šapnu iz drevnog kamena:
"Prolazniče, idi i reci Spartancima što prolaze,
ovdje po spartanskom zakonu mi ležimo."
I tako je moj kralj umro.
I moja braća su umrla.
Od tada nije prošla ni čitava godina...
Dugo sam slušao kraljeve tajanstvene priče o pobjedi,
Vrijeme je pokazalo da su bile mudre...
A od jednog do drugog slobodnog Grka, riječ se širila.
Da su hrabri Leonida i njegovih tri stotine, tako daleko od kuće...
Položili živote...
Ne samo za Spartu...
Već za cijelu Grčku.
I za obećanje koje ova zemlja čuva.
Sada, ovdje na ovom komadu zemlje nazvanom Platea...
Xerxesove horde suočavaju se sa uništenjem!
Ovdje se upravo okupljaju barbari.
Čisti strah čvrsto steže njihova srca ledenim prstima,
znajući dobro kakve su neopisive užase doživjeli
u susretu sa mačevima i kopljima njih tri stotine...
A sada gledaju preko ravnice u 10.000 Spartanaca!
Koji predvode 30.000 slobodnih Grka!
Neprijatelja ima tri puta više...
Dobri izgledi za svakog Grka.
Na ovaj dan, spašavamo svijet od misticizma i tiranije.
I osiguravamo budućnost svjetliju od bilo čega što možemo zamisliti.
Odajte počast ljudi!
Kralju Leonidu i hrabrim 300!
U pobjedu!