Тирбушон
НАДЕЖДА - СЪДБА ДЯВОЛЪТ - СМЪРТ
ДЯВОЛЪТ
ВЯРВАТЕ ЛИ В ПРЕДСКАЗАНИЯ?
КАМИ И МЕЧОВЕ
СЪДБА
СМЪРТ
Боже! - Видяхте ли това?
Супер беше!
Боже мой.
Да! - Прекрасно.
Жестоко. - Струваше си чакането.
Изпусна! - Да.
Искам да сляза.
Не му харесва.
СКОК ОТ ВИСОКО
СМЪРТ ОТ ВИСОКО
Представих си как ще се пребием и просто откачих.
Може и да ти харесва, но ние имаме други планове.
Да не изпуснем влакчето. Билетите ни са за 21:15 ч.
Иначе ще чакаме цял ден на опашката,
а това ще ме убие. Хайде, да вървим.
Гимназия "Маккинли" Випуск 2005 г.
Няма да умрем от един "Сникърс" и кола.
Преди "Дяволското влакче? Това може и да ме убие.
Това, което не ни убива, ни прави по-силни.
Я дай да го видя. - Не, недей...
Дори не е мой, Кевин. За годишника на училището е.
Готово. Ей, ей! - Ама че си кретен.
Дай ми го...
Може ли да изтриеш снимката на Стейси, ако обичаш?
Снимките са за годишника и трябва да ги предам утре.
Катеричката на Стейси Кобаяши едва ли ще намери
място сред тях. - Щях да си купя два годишника!
Номер 38, поръчката ви е готова. - За нас е.
Извинявай, понякога Кевин се самозабравя.
Щях да откача, ако ми беше гадже.
Знаеш, че обичам да контролирам и нямаше да го изтърпя.
Мисля да скъсам с него. След две седмици, като завършим.
Отдавна искам да го направя. Но не казвай на никого.
Ето тази снимка ще продаде всичките годишници.
Супер! Харесва ми.
Добре, де! Майната му.
Хайде! Давай, давай! - Божичко, Ашли, ще спечелиш.
Ще спечелиш! - Наистина ли?
Да, по-бързо! - Хайде, давай!
Виж какви дупета.
Спечелих ли? Не мога да видя. - Ще спечелиш.
Хайде, хайде. - Не се разсейвай.
Божичко, хайде! - Боже мой!
Ще спечеля!
Победих! - Знаех си!
Искам си наградата! - Заповядай.
Беше невероятна, Ашли. - Браво.
Ашли.
Как си, приятел? Забавляваш ли се?
Харесва ли ти това? - Да.
Естествено! Хайде, разкърши се.
По дяволите!
Извинявай.
Ти не завършваш тази година.
И какво ще направиш, г-це "Най-сладка двойка"?
Мама знае ли, че си тук?
Ако й кажеш, значи си най-голямата кучка.
Имам доказателство. - Ето ти още едно.
За това говоря! За трети път!
Три пъти!
Аз съм номер едно, аз съм най-големият!
Дай пет, човече? Какво правиш? Я се разкарай.
Боже, колко съм добър. Хайде пак!
Ще ви покажа как се прави.
Заповядайте, г-не!
Дотук съм три от три. Аз съм най-добрият.
Хайде, искам голямата награда! Пазете се! Хайде.
За това говоря!
Синята награда ли искаш? Добре, ще я вземем.
Можеш да бягаш, но не можеш да се скриеш.
Да! Най-накрая сме тук.
Да. - Ето го и влакчето.
Супер. - Снимай ме.
Това е началото на края.
Наредете се на опашка.
Хайде, още веднъж!
Какво има?
Получих нещо като дежа-вю.
Само че за нещо, което още не се е случило.
Хайде, да вървим, Джей.
Ей сега. - Хайде.
Да не се уплаши от влакчето?
Защото те познавам.
Знам защо се боиш да се качиш. Казват, че зад страха от влакчета
се крие страхът, че ще изгубиш контрол.
Хората си въобразяват странни неща, когато са уплашени.
Но те никога не се сбъдват. Повярвай ми, никога.
Добре. - Не можеш да се скриеш.
Където сте застанали сега,
ако си вдигнете ръцете,
ще изглежда сякаш държите топките на дявола.
И защо да го правим?
Иначе кога ще видите такъв голям член?
Застанал е пред мен.
Боже, колко сте секси. - Разкарай се, Франки.
Защо въобще си дошъл? - Нали завърши преди две години?
Останах да следя развитието ви.
Готов ли си? - Да.
Да го направим. - Хайде.
Може никога да не се върнете от "Дяволското влакче".
Дяволското влакче
Опитайте се да не пищите.
Влезете ли, няма спасение. Скоро ще се видим.
Добре ли си? Няма нищо страшно.
Увеселителното влакче е най-елементарна физика.
Преобразуване на потенциалната енергия в кинетична.
Шансът да умреш във влакчето сигурно е 1 на 250 милиона.
Много ти благодаря, Маккинли.
По-вероятно е да умреш на път за лунапарка, отколкото в него.
Хайде!
Харесва ли ви дрънкулката ми? Спечелих я на стълбичката.
Нали знаете, дето се клати? Справих се с нея.
Харесва ми. Стара класика е.
И Франки Чийкс е класика, дами.
Какво казахте? За мен ще бъде чест.
Да се махаме! - Скъпа?
Колко сте? - Четирима.
Четирима. В първия вагон. - Добре.
Да, отпред. - Не, почакай.
Съжалявам, не искам да правя проблеми.
Но не мога да седна отпред и да гледам релсите. Ще откача.
Успокой се. Кари ще седне отзад с теб. Става ли, скъпа?
Защо? Защото сме момичета ли?
Майната му. Отивам в "Бъркли" и искам да се забавлявам.
Искам отпред. - Качвай се, Джей.
Аз ще се оправя. - Няма да седиш сама.
Ще го решим по мъжки. Какво ще кажеш?
Избирай. - Ези.
Мамка му. Да му се не види.
Е, добре, все тая! Влакчето е едно и също.
Върви отпред. Чао, скъпа.
Моля, те наглеждай я. Доста се уплаши.
Да, добре. Нямаш грижи, приятел. - Супер.
Хайде. Джей, дръж си ръцете долу. Сериозно говоря.
Възмездието горчи, да знаеш.
Ако се разстрои, ще трябва да я утеша.
Ей, това са нашите места! - Седни другаде, отворко.
Няма! Слизай... - Нека седнем отзад, става ли?
Познайте кой се върна.
Ей!
Ще се видим после!
Ела тук, отзад. - Супер.
Ей, как влязохте тук? - Какво? Аз съм 1,40 м.
Да, бе. И вие двамата. Вън. - Стига, де.
Готова ли си? - Казах ви, че няма да стане.
Добре ли си? - Хайде на блъскащите колички.
Хайде, ела.
Да.
Супер.
Какво има? Всичко е наред.
Покажете ми сладките си цици, когато се обърне надолу.
Хайде.
Ей, не можете ли да четете?
БЕЗ ДРЕБОЛИИ! БЕЗ ФОТОАПАРАТИ!
Ще го прибера в джоба. Става ли?
Да. - Добре. Извинявай, приятел.
Не съм сигурна защо, но като се качих за последно...
По дяволите.
Започваме!
Супер! Да! Точно така!
Хайде, живни малко.
Гледай колко е стръмно. - Да.
Хайде, да тръгваме!
Да! - Да!
Да го направим! - Супер е!
По дяволите!
Боже мой! Божичко! - Започва се.
Боже мой!
Да! Покажете ми циците си! - Майната ти, Франки!
По дяволите!
Боже мой! Ще паднем!
Мамка му!
Кевин!
Не.
Не! Иън!
Помощ!
Дръж се, Ерин!
Дръж се! - Не се пускай!
Не мога.
Боже мой! - Дръж се, Уен.
Не се пускай! Помогни да го залюлеем!
Почти успяхме. Внимателно!
Не!
Не можете ли да четете? - Ще го прибера в джоба. Става ли?
Да. - Благодаря, приятел.
Хайде! Да го направим.
Какво...? - Започваме!
Хайде, да го направим! - Трябва да слезем!
Не, не натискай копчето! Не го натискай!
Искам да сляза! - Всичко е наред, Уен.
За бога, няма страшно... - Не, ще се обърнем!
Хидравликата ще се счупи! Релсите ще се сринат! Моля ви!
Какво става? - Искам да сляза!
Мацката се е надрусала.
Пусни ги. Само тези отзад. - Уенди!
Успокойте се. Какво има? - Видях го. Представих си го.
Релсите се сринаха и влакчето се разби.
Малко се беше уплашила. - Ей, озапти тази кучка.
По дяволите. "Ще паднем. Хидравликата, влакчето".
Прави се на интересна. - Голям си глупак, Луис.
Начукай си го. - Моля?
Не, ти си го начукай. - Не ме докосвай!
Ей, успокойте се!
Пусни ме да сляза. - Никой друг няма да слиза!
Пусни ме!
Детски работи. - Да се махаме.
Пусни го, Иън. - Стига!
Къде отивате, дами? Стана бой.
Разкарайте го оттук. - Ей, успокой се! Спри!
Пусни ме да сляза, трябва да се погрижа за нея.
Ей, хайде да тръгваме! - Махайте се оттук!
Да тръгваме! - Искам да сляза!
Хайде, пускай го! - Пич.
Хайде, де! - Започваме!
Искам да сляза. - Да тръгваме!
Това е приятелката ми, бе! - Боже мой.
Не! Спрете влакчето!
Моля ви, спрете го! Релсите са повредени! Спрете го!
Моля ви! - Ей!
Джейсън!
Успокой се!
Моля ви! - Престани! Нищо й няма.
Остави я да се успокои. - Прибери се у дома.
Кажи ми домашния си телефон.
Ще се обадим на майка ти и всичко ще бъде наред.
Джейсън!
Уенди.
Здрасти.
Почакай, Уенди.
Трябва да поговоря с теб.
Дойдох за дипломата си.
Ами церемонията? - Няма да ходя.
Виж, ти не си единствената, която страда.
Добре е да си сред хора, които също скърбят...
На церемонията?
Не, благодаря. Стига толкова погребения.
Направи го заради Джей и Кари. - Какво да направя?
Те са мъртви. Няма как да разберат.
Ако са в рая с Линкълн и Ганди, не ми трябват дипломи.
Не. Аз съм жива и не ми пука.
Искам само да се кача в колата и да се махна от този град.
Защо да оставам без Джей? - Аз съм тук.
Обещах на Джей, че ще се грижа за теб.
За три минути на влакчето.
Не за цял живот.
Кевин, ако вие и Джей не бяхте приятели,
както и ние с Кари, ти и аз въобще нямаше да излизаме заедно.
Дори не се харесваме.
Иън Маккинли.
Каква трагедия! Маккинли от гимназия "Маккинли".
Джули, виж кой подписа годишника ми.
Не може да бъде. Супер! - Да.
Мисля, че трябва да я поканим.
Наистина ли? - Да.
Уен.
Готвим се за церемонията довечера и ще ходим на солариум.
Ще се радваме да дойдеш и ти.
Много ще се радваме. - Ще поговорим, ако искаш.
Ето номера ми.
Аз вече имам твоя.
Беше толкова мило от наша страна.
Не си само ти. - Благодаря за загрижеността.
Оценявам го. - Не, случвало се е и преди.
Влязох в интернет, за да потърся обяснение и...
Уенди, само ме изслушай!
Потърсих обяснение на случилото се в интернет.
Прочетох за учениците от една гимназия в Ню Йорк.
Преди шест години тръгнали на екскурзия до Париж.
Като се качвали, едно момче видяло, че самолетът ще избухне.
Също като теб.
Уплашило се и слязло заедно с още седем пътници.
Както направихме и ние.
Самолетът от полет 180 се взривил, докато излитал.
През следващите няколко месеца всички, които слезли от самолета,
загинали при доста странни обстоятелства.
По реда, в който са щели да загинат в самолета.
Разминавало им се само ако някой се намесел.
Майната ти, Кевин.
Почакай... Уенди!
Всеки път едно и също...
Мислех да се попека 20 минути в "Мюлер"-а.
На гробищата бяхме прекрасни.
ОПАСНОСТ СИЛНО ЗАПАЛИМО
Минаха две седмици, а още имаме добър загар.
Мислех само да го освежим.
Държа да изглеждаме добре. - Да, но...
Заради съучениците ни, които починаха и няма да завършат.
Абсолютно си права. Извинявай.
Това е късметлийската ми гривна, която ми завеща баба!
Джули?
Трябва ми...
Имам нужда от помощ.
Чувствам се толкова виновна заради Джейсън.
Не биваше да допускам влакчето да тръгне.
Уж съм вманиачена на тема контрол, а не успях да го спра.
Трябваше да направя всичко възможно.
Бих дала всичко, за да получа втори шанс.
Но това не е възможно.
Не искам някой ден и ти да тежиш на съвестта ми.
Не мога да говоря за това с нашите.
Само ти ми остана.
Когато си намеря квартира, ще дойдеш ли при мен за малко?
Знаеш, че ще дойда.
Ето...
Задръж гривната и ще си я взема, когато дойда да те видя.
А може ли да взема
училищния фотоапарат за довечера?
Да. Само го върни в училище в понеделник.
Разбира се.
Всъщност батерията може да падне.
Иди да се приготвиш, а аз ще я заредя.
Добре.
Бързаме, Юри! - Извинявайте, сигналът е зле.
Солариумите май му пречат. Трябва да излизам отвън.
Защо не използваш този телефон?
С удоволствие, но гаджето ми не млъква и шефът ми се кара.
Мамка му. Това е тя.
Бягай навън.
Ние ще се оправим. - Добре.
И този път никакви напитки при солариумите, ясно?
Добре.
Какво правиш?
Не искам някой да влезе и да ме види гола.
КОНТРОЛЕН ПАНЕЛ 15 минути
Снимки Копирай от фотоапарата
Боже мой.
СОЛАРИУМЪТ Е ЧИСТ И ГОТОВ ЗА ПРОЦЕДУРА. А ВИЕ?
Юри каза без напитки.
Ако я разлееш, пак ще трябва да я бършем.
Сега доволна ли си? Няма какво да се разлее.
Защо е толкова студено тук?
Може би заради машините.
Няколко градуса не са фатални.
Термостат
230 ВОЛТА
ВНИМАНИЕ: ДА НЕ СЕ ИЗПОЛЗВА ПРИ НАПРЕЖЕНИЕ НАД 250 ВОЛТА
По дяволите, забравих си айпода.
Кофти работа.
Тук има дискове.
Селин? Бритни?
Ние ли сме единствените им готини клиенти?
Много ясно.
Както и да е.
Защо не си свали бикините?
Стайнмец казва, че се възбужда от разликата в тена.
Добре.
ЛЕДЕНА СКРЕЖИНА
УБИТ
Зареди ли се батерията?
Съжалявам, съвсем се е изтощила.
Фотоапаратът не работи.
Джули, дай ми една минутка.
Искам да остана сама.
Май стана прекалено горещо.
Телефонът на Ашли
Сигурно съм объркала температурата.
Търси ви Уенди
Ало? - Здрасти, Уенди е...
Върза се! Остави ми съобщение.
Ашли, Уенди е.
Звъннете ми, когато приключите и благодаря, че ме поканихте.
Помощ!
Извинявайте, че закъснях.
СОЛАРНО СТУДИО "ФЕНИКС"
Отворете!
Помощ!
Може би ни се струва, че животът не ни принадлежи.
Че смъртта направлява живота ни и го поставя в рамки.
Раждането ни не е нищо повече от началото на смъртта.
Дали ще е трагичната загуба на неизживян живот,
каквито оплакваме често напоследък,
или блажената смърт на възрастните в съня им,
всички сме равни пред смъртта.
"Равни пред смъртта"?
Всички? Що за глупости? - Млъкни, Маккинли.
Помисли, човече. Чарли Менсън доживя до 70 г.
Осама е жив и здрав. - Да се махаме.
Сводниците и вицепрезидентите са живи и здрави!
Извършили са толкова зверства, а си живеят живота.
А двете момичета, които не бяха сторили нищо на никого,
няма да навършат 18 години!
На това ли му казвате равенство?
Стига толкова. - Какво? Добре, добре.
Хубаво! Оставете ме! Всичко е наред.
Всички, които искат да отдадат последна почит,
могат да го направят сега.
Имам чувството, че аз съм виновен за това.
Как така?
За мен жените бяха само цици.
Ако можех да видя...
...човешката им страна,
...нямаше да се мъчат да изглеждат толкова добре, за да ме впечатлят.
Изтезаваха се с диети, парфюми, потяха се във фитнеса.
Печаха се в солариума.
Не се тревожи, Франки. Радвай се,
че светът винаги се върти около теб.
Боже.
Мразя погребенията, човече.
Ужасна скука.
Ако се случи да дойдеш на моето погребение,
донеси ми един "Плейстейшън", поне да се позабавлявам.
Ало? - При Джей съм.
ДЖЕЙСЪН РОБЪРТ УАЙЗ 1988 - 2005
Какво правиш тук отзад?
Можех да ти уредя място на втория ред.
Не исках да се натрапвам.
Представях си, че тук ще мога да усетя Джей...
Някакъв дух или присъствие.
Но сега виждам...
Ако някое място може да ме убеди, че няма живот след смъртта,
това са именно гробищата.
Да, и аз не усетих духа на Кари.
А се опитах.
Наистина го исках.
Мислех, че духът му е с мен, откакто...
Вечерта преди да се качим на влакчето, Джейсън каза...
Каза го просто, за да се кача:
"Зад страха от влакчетата се крие страхът, че ще изгубиш контрол."
Този страх не ме е напускал от онзи момент насам.
Мислех, че той е причината за онази халюцинация,
но това е нещо повече от уплаха.
Чувствам го като присъствие.
Като нещо живо, което ме придружава навсякъде.
Мислиш ли, че е Джей? - Сигурна съм, че не е той.
Той ме караше да се чувствам по съвсем различен начин.
Това присъствие е студено и ужасяващо.
Това е последната снимка, за която е позирал Линкълн.
Плаката се счупила. Причинила незаличима линия
точно на мястото, където е бил прострелян.
Погледни. Виждаш ли сянката?
Какво общо имат с нас тези снимки?
Виж.
Това е една година преди Полет 180. Виж знака!
СЛЕДВАЩ ИЗХОД 180
Дойде при мен, защото ти казах за това с Полет 180.
Това наистина се е случило и може би се повтарят тук.
Но не можеш да вярваш на абсолютно всичко.
Отчаяно търсиш отговор. - Тези снимки са мои.
От онази нощ.
Тези ли?
Това ли е всичко?
По дяволите.
Мамка му.
Добре ли си?
Зави ми се свят.
Откога не си яла?
Не помня.
Хайде, ела. Ще те закарам.
МАККИНЛИ СТАВА НА 300 Г.
Значи оцелелите от Полет 180 са загинали в реда,
в който са щели да умрат в самолета. Ако при нас се случва същото...
Франки седеше зад Ашлин и Ашли.
Когато видях снимката им, сякаш почувствах нещо.
Като че ли ми подсказваше какво ще стане.
Опитах се да им звънна, за да ги спра.
Ами снимката на Франки? - Ето я.
Носиш ли я? - Да.
Внимавай. - Ей!
Луд ли си? - Извинете!
Да хапнем отсреща.
Нека поръчаме в колата, не искам никой да ни чуе.
Добре, че въпреки всичко продължаваш да си маниачка.
Намери ли я? - Да.
Ето я снимката на Франк. - Добре.
Очевидно е, че ще падне от стълба.
Направена е от въже. Може да се обеси.
А може и да не е толкова буквално.
Какво мислиш за наградите?
Какво, ще го премаже гигантски Спондж Боб ли?
Спондж Боб живее под водата.
Тъжно е, че го знаеш.
Той спечели кичозна висулка с момиче на калник.
Не ги ли слагат на тировете?
Точно така. - Не я виждам на снимката.
Добре, де!
Хубаво.
Готови ли сте да поръчате? - Да. Какво искаш?
Добре ли си, Уенди?
Качествен контрол на храната и бързо обслужване
Моля те, кажи ми, че стана късо съединение.
Този още малко и ще ни блъсне!
Много си близо! Мръдни малко напред!
Ей!
Спри!
Пази се! Мамка му! Какво става, по дяволите?
Боже мой!
Слизай! Слизай! - Какво има?
Зад нас!
Няма никого в камиона!
По дяволите! Карай, човече! Хайде, тръгвай!
Мамка му! - Дръпнете се!
Затвори си очите! Долу! Хайде!
Хайде!
Бързо, да се махаме!
Надявах се да взема интервю от някого.
Приключихме. Искате ли да ви закарат?
Може да отидем до нас и аз ще те закарам.
Не, благодаря, ще се оправим.
Мислиш ли?
Да.
Това с Франк...
Господи, беше ужасно, но усети ли...
Усети ли колко беше зловещо?
Успокой се. Моля те. Само се успокой.
Нека...
Нека помислим.
Той седеше зад Ашли и Ашлин, но тук нямаше стълба.
Нито въже. Снимката въобще не намекваше за нищо подобно.
Сбъркали сме.
Трябваше да се махна от града. По-добре да не знаех.
Незнанието е по-лошият избор.
А ако си затваряш нарочно очите, значи губиш контрол.
Това пък къде го прочете? В час по литература?
Не... Аз не съм...
Просто не съм кръгъл идиот, за какъвто ме мислиш.
Луис е след Франк,
после са Иън и Ерин.
Между тях има две хлапета, но не мога да ги позная.
Ами ти? - Не.
Ще попитаме Луис, Иън и Ерин дали помнят кои са.
Има ли още снимки от влакчето?
Предполагам, че снимките винаги ще ни натъжават.
Да.
Знаеш ли, канех се...
Щях да й предложа да се омъжи за мен.
Веднага след завършването.
Не може да бъде. Погледни зад Стейси.
Това е Франк.
На тази снимка се вижда как ще умре.
Върни пак снимката на Луис.
Той държи чук.
А пластината сякаш ще падне върху главата му.
Не, виж. Луис е на тренировъчен лагер по футбол.
Отборът му се казва "Султаните".
Това трябва да е насоката.
Трябва да го предупредим. Да му покажем снимките.
Не искаш ли да разбереш?
Има ли наши снимки? - Разбира се.
Не, не искам да знам.
Ами съзнателното незнание? - Понякога говоря глупости.
Не очаквах, че ще мога да видя как ще умра.
Знаеш ли какво? Може да кажем на Луис, но...
Ако имаме какъвто и да е шанс да победим това нещо,
не бива да губя концентрация. Ако я видя, ще се вманиача.
Така че не искам да я виждам.
Освен ако не се наложи.
Имаш предвид докато не се наложи.
Само още нещо.
Колко е зле?
Ще боли ли? Ще приличам ли на идиот?
Ще стърчи ли нещо от задника ми? - Ще се видим утре.
Вие сте се надрусали. - Изслушай ни.
Ашли и Ашлин бяха отпред, после сте Франки и ти.
Това е... - Стига, Кевин.
Маккинли и Ерин бяха зад вас. Кой седеше пред нас?
Помниш ли? - Не и не ми пука.
И на теб не трябва да ти пука. Това са пълни глупости.
Чуй ме, Луис. - Това са градски легенди.
Това, което не ни убива, ни прави по-силни.
Като онзи дето го убила колата, която откраднал преди 10 години.
Две сестри загинали, докато карали една към друга.
Това са глупости, човече.
Да смажем "Мечките"! - Да!
Да! - Майната им!
Нещастници. - Майната им на "Мечките"!
Мислиш, че си попаднал на градска легенда.
Умряха трима души, Луис.
Ако мислиш, че е просто съвпадение и всичко ще свърши дотук,
значи отричаш очевидното.
Ами вие двамата? - Какво?
И двамата изгубихте любими хора по ужасен начин.
Чувствате се виновни и си внушавате простотии.
Не ви обвинявам, но е грешно, приятел. Не е това начинът.
Вие отричате очевидното.
Давай!
Ами влакчето?
Уенди видя какво ще се случи. - Имала е предчувствие.
Доста силно при това, но нищо повече.
И аз съм така, когато играя футбол.
Не, ти знаеш, че ще атакуват или ще подават.
А нейното предчувствие дойде от нищото.
Дължиш й живота си. - Нищо не й дължа.
Нищо не разбираш.
Не мислиш ли, че е логично? - Нищо не мисля.
Това са глупости. - Просто ме изслушай.
Видения, а?
Видях целия си живот. Няма да умра днес.
Всичко се развива по план.
Тридесет и пет мача без нито една контузия.
Най-добрият аматьор. - Втори избор.
Играя за "Султаните"! - Защото "Мечките" не те искаха.
Майната им на "Мечките"! - Да го духат!
Точно така! - Що за добитък е мечката?
След четири години Луис Ромеро ще играе в "Оукланд".
Ще мачка всички по пътя си!
За 15 сезона ще има четири шампионски пръстена.
Луис не се страхува от смъртта. Майната й!
Смъртта е фен на "Денвър'!
Ходи в синьо и оранжево.
Истинските мъже носят черно.
Луис не се страхува от смъртта.
Смъртта се страхува от мен!
Страх я е от мен!
Кевин. - Защото аз съм победител.
Винаги побеждавам, Кевин.
Само това умея - да побеждавам!
Майната й на смъртта! - Майната им на "Мечките"!
Да!
Внимавай! - Луис!
Боже, за малко.
Видяхте ли това?
Какво ти казах, Кевин? Майната й на смъртта!
Аз винаги побеждавам! Не умея да губи!
Аз съм победител!
Боже мой!
Аз ли направих нещо,
за да им причиня това?
Недей, Уенди.
Но защо аз?
Толкова хора искат да получат предчувствие или да видят призрак.
Но не и аз.
Искам това да свърши. Просто да спре.
Не знам защо се случва, Уенди, но ти не си виновна.
Разбираш ли? Просто...
Иска ми се да знаех защо.
Иска ми се да можех да предположа, за да те успокоя, но...
Не мога.
Нищо не мога да направя.
Може ли да караш?
Да.
Между другото, на моята снимка
главата ми нали не излита през предното стъкло?
Не е размазана от волана или набита на скоростния лост?
Нали?
Зип, аз съм, Пип. Наряза ли шперплата?
Не.
Надзирателят Осама иска първо да избия гълъбите.
Постоянно задействат алармите.
Здравейте, милички.
След като върна стоките по местата им,
защото задръстените ни клиенти не могат да го направят,
искаш ли да се чупим?
Разбира се, скъпа.
Ние сме - Уенди и Кевин. - Мамка му!
Изкарахте ми акъла!
Чакай да чуеш какво имаме да ти кажем.
Зип, аз съм, Пип. Ела тук.
Ще откачиш, като чуеш това.
Заинтригува ме, Пип. Идвам.
Значи аз ще умра от свръхдоза лак за нокти,
а Иън ще се притесни до смърт?
Видя какво стана с Уенди.
Знаеш и за другите. Показахме ти снимките.
Божичко, какво става?
Какво става? Откачено е! Истинска лудост.
Трябва да разберем кой седеше зад вас във влакчето.
Добре, кой ли беше?
Не беше ли онзи, който обявиха, че ще стане мениджър на ресторант?
Сетих се!
Беше един тип с черна качулка. Не му видях лицето,
но разпоредителят му прибра косата,
точно преди да потеглим. Дано съм ви бил полезен.
Мислиш ли, че ни пука, че ни се смееш?
Става дума за живота ни? Какво, да й се оставим ли?
Боже. На кого?
Да не казвате, че смъртта е човек?
По-скоро е някаква сила.
Знаете ли какво? Силата си е просто сила.
Нищо повече. Преобразувана енергия.
Тя няма цели, не осъзнава, че е сила.
Напротив, има съзнание.
В предишните случаи, ако следващият бъде спасен,
смъртта го е пропускала. Затова сме тук.
Боже, какво сте пушили?
Най-отгоре. - Добре.
Кевин, онези знамена ги има на снимката.
Иън, внимавай с кашоните!
Какво по дяволите? Защо каза, че кашоните падат?
Казах да внимаваш с тях.
Няма да се извиняваме, че се опитваме да те спасим.
Не си видял или изживял колкото нас. Засега.
Засега.
Според вас кой е следващият - аз или Иън?
Знаем реда във влакчето,
но не и какво става с хората, които седяха един до друг.
Не знаем коя е умряла първа - Ашли или Ашлин.
Ама че е сложна смъртта.
Не, въобще не е сложна. Даже е много просто.
Хората умират. Това е част от живота.
Сто и петдесет хиляди души умират всеки ден.
Все пак сме живи същества и смъртта просто...
Най-отгоре. -...е краят на живота ни.
Просто е!
Просто ли ти се струва това, което се случи?
Ако не беше видението на Уенди, нямаше да слезем от влакчето
и всички щяхме да умрем. Не е ли логично?
Ама разбира се.
Кевин, когато някой умре от сърдечен удар,
защо никой не казва: "Ами, да, той ядеше пържени филийки,
когато принцеса Даяна умря в Париж.
Гледал е погребението й по телевизията и сега е мъртъв"?
Защото звучи налудничаво. А вие как звучите сега?
Налудничаво.
Готова съм. Довърши поръчките и да се махаме оттук.
Добре.
НЕ ОТСТРАНЯВАЙТЕ
СИЛИКОН
УБИТ
Гадост.
Добре.
Да допуснем, че имате право.
Да кажем, че смъртта има съзнателен план
и сега го изпълнява. Чудесно.
Третият закон на Нютон...
Предполагам, че важи и за смъртта,
когато шета из нашия свят.
Всяко действие има равно по сила и обратно по посока противодействие.
Ако смъртта е предприела действие, ние също можем да го направим.
И то ще е равно по сила и обратно по посока,
за да осуети плановете й.
Бъзикаш ни, но давай нататък. - Добре.
Ами ако например последните в списъка й
вземат най-полезното решение...
...и се самоубият?
Ще провалят всичките планове на смъртта.
Нещо повече, ще спасят пет живота.
Има ли желаещи?
Така си и мислех.
Там! Онези дъски!
ПОЛИЦЕЙСКИ УЧАСТЪК Маккинли, Пенсилвания
Нищо не им казах. Опитваха се да ни изплашат,
но нямаха за какво да ме задържат.
Какво им каза? - Всичко.
Невинна съм. Казах им за снимките, за Полет 180,
за Франки и Луис и защо бяхме при Иън и Ерин...
Повярваха ли ти? - Как мислиш?
Ти щеше ли да ми повярваш? Помислиха ме за луда.
Държаха ни 10 часа в участъка.
Който и да е седял зад Ерин, вече е мъртъв.
Ние сме следващите.
Наш ред е.
Иън щеше да умре първи, но ние се намесихме.
Смъртта го прескочи. Така ще си върнем контрола.
Ако някой се намеси, смъртта прескача жертвата си.
Чакай малко. Значи както бяхме седнали...
Следващият съм аз, а после си ти.
Можем да я победим.
Малко ни остава. Не бива да се предаваме.
Баща ми е тук. Ще ме откара вкъщи.
Не е ли по-добре да сме заедно? - Само за няколко часа.
Ти потърси още знаци по снимките, става ли?
Аз ще разпитам дали някой друг не е слязъл от влакчето.
Трябва ли да знам нещо, преди да тръгна?
Не, но...
Няма да си спирам да се надявам, че ще си добре.
Защо?
Ние дори не се харесваме.
Ела тук.
Тръгвам. Взех си телефона.
Ще се срещнем с едни момчета на годишнината на града.
Може ли да ми върнеш късметлийската ми гривна?
Свързахте се с Джули. Оставете съобщение.
Звънни ми веднага.
Ало?
Джули беше ли във влакчето?
Сестра ти ли? Досега щеше да ти каже.
Човекът зад Иън и Ерин носи абсолютно същата гривна
като тази, която баба ни й завеща.
Била е с Амбър или Пери, така че те са следващите.
Трябва да намеря Джули. Отиде на годишнината.
Тук съм и работя като охрана.
Веднага ще я потърся.
Идвам и аз. - Почакай, Уен.
След тях сме ние.
Ако им се случи нещо, преди да се срещнем...
Помниш ли като говорихме кога да видим нашите снимки?
Сега е моментът.
Моята не показва нищо.
Джейсън и аз сме на черен фон в увеселителния парк.
Не, чакай. Маккинли.
Иън ли? Има ли го на снимката?
Не, но мисля, че това е следа.
Теб те снимах, когато ти тикнах фотоапарата в лицето.
Не е на фокус и е ужасно осветена, сякаш...
ТЪРЖЕСТВЕНА ЗАРЯ
Сякаш в лицето ми са избухнали фойерверки?
Англичаните идват! Англичаните идват!
Взимайте, докато са топли!
Долу червените мундири!
Колона, напред!
МАККИНЛИ ПРАЗНУВА!
Хвърчилото полетя.
Остава да блесне светкавица.
Майната ти, Бен Франклин.
Но той настояваше. - Ще дойде, нали?
Супер, човече.
Ей, внимавай!
Хайде! - Изчезвайте!
Ще подпалите фойерверките! - Охраната, човече!
Хайде, да се махаме!
Дами и господа,
ще отбележим тристагодишнината на град Маккинли
с тържествена заря, която ще започне след малко.
Боже мой, Джули.
Какво? - Това там е Кейхил.
Да отидем ли при него? - Не стойте тук, ако обичате.
Отидете от другата страна. Вие също, г-не.
Няма да ни накарат да се преместим.
Трябва да се изнасяме.
Извинете.
Как сте, дами? - Момчета.
Какво става?
Джули! Вие трите елате с мен.
Какво сме направили? - За по-сигурно.
Ела и ще ти кажа. - Пусни ме.
Джули. - Ей, по-полека.
Джули!
Супер.
Да.
Много готино.
Давай, пали! Хайде!
Джули!
По дяволите! - Да се махаме оттук!
Джули! Не, почакай!
В опасност си. Искам да ти обясня.
Трябва да поговорим.
Джули, пази се!
Джули!
Прегради му пътя!
Дръж коня!
Хайде.
Пазете се. Опасен е.
Хванах го. - Искам да се махна оттук!
Трябва да ми кажеш! Чуй ме, Джули!
С кого беше на влакчето?
Добре ли си, Джули?
Кой седеше до теб във влакчето? Кой? Той е следващият?
Кевин.
Пожар! - Да се махаме оттук!
Ти ми спаси живота.
Много ти благодаря, Маккинли. - Млъквай, Маккинли.
Не!
Какво става? - Ще умра заради Иън Маккинли.
На снимката съм с блуза с надпис "Маккинли".
Той е следата. - Какво?
В палатката за бърза помощ трябва да има охрана.
Разкарай се, Маккинли!
Просто празнувам тристагодишнината на нашия град.
Проследил си ме! - Ама че си параноичка.
Видях какво стана.
Ти си следващата, нали? Само ти остана и край.
И аз щях да развия параноя. - Нали не ми вярваше?
Повярвах, когато го видях.
Трябва да стоиш далеч от мен. - Трябва ли? Не е ли прекалено?
Няма начин!
Аз ли ще причиня смъртта ти?
Както ти причини смъртта на Ерин?
Чакай малко, какво?
Какво? Видение ли имаше? Мен ли видя?
Има ли ме на снимката?
Само кажи какво да направя и да приключим веднъж завинаги!
Ще ме спасиш, ако стоиш настрани. Тогава всичко ще свърши!
Все ми е едно. Аз се отървах. Всичко свърши. Няма да умра!
Няма да умра!
Видяхте ли?
Няма да умра! Ти си наред, Уенди!
Мъртва си!
ПЕТ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Здравейте. Благодаря.
Все едно къде ще хапнем. - Благодаря ви.
Какво ще кажете за къри? Да слезем на "Буут"?
Тоест "Гупта" на "Осуалд". - Да, вярно.
Ако не мога да се прибера за Деня на благодарността,
поне трябва да спазя традицията.
Искам пуйка, пай.
Няма да умреш, ако веднъж не ядеш пуйка.
Съжалявам... - Няма нищо.
Защо все искаш да ходим в "Гупта"?
СЛЕДВАЩА СПИРКА "Анди"
Всеки ден ниски цени СТРОИТЕЛЕН МАГАЗИН
СОЛАРНО СТУДИО "ФЕНИКС" За перфектен тен
НЕ МОЖЕТЕ ДА ИЗБЯГАТЕ ОТ СМЪРТТА И ДАНЪЦИТЕ
Станция "Буут". Следваща станция "Осуалд".
Следващата спирка е последна.
На другата спирка, Уенди.
Да идем пеша. - Навън е студено.
Да, но ще подишаме чист въздух.
Ще ми дойде добре.
Станция "Буут"
Да! - Супер, човече.
Чао. - Давайте, "Мечки"!
Напред, "Мечки"!
Прощавай, човече.
Хайде. - Извинете.
Мръдни. - Давайте, "Мечки"!
Да не изпуснем началото?
Ще ги разбием! - Може ли?
Извинявай.
Боже мой!
Не мога да повярвам.
Ела тук.
Хайде, ела.
Ще седнем другаде.
Очаквах те чак довечера. - Колата на татко се прецака.
Сервизите не работят по празниците.
Затова реших да взема по-ранен влак.
Нали не ти обърках програмата... - Не, просто...
Имах чувството, че ще дойдеш точно сега.
Беше...
Имах същото чувство като онази вечер.
Не, всичко свърши.
Тримата с Кевин разиграхме хиляди сценарии.
Иън щеше да те убие, ти се намеси и ние оцеляхме.
Виж, не се притеснявам.
Видях Кевин, той също не се тревожи.
Докато нещо не се случи с мен и с Кевин,
няма от какво да се страхуваш.
Права си.
Ела да те запозная с едни приятели.
Добре.
Приятели, това е Джули...
Какво правиш тук?
Уенди! Джули! Ама че съвпадение?
Откога си в метрото? - Качих се на моята спирка.
Щях да ходя на мача. Мислех после да се видим.
Добре ли си? Какво има?
Легни на земята, Джули!
Джули!
Кевин!
Боже мой!
Не!
Мислех после да се видим, но...
Добре ли си? Какво има?
Метрото...
По дяволите! Пак ли?
Трябва да слезем!
Спирачката не работи. Спрете влака!