Nei, jeg liker ikke Goldfish! Nei!
Turbulens...
Det kan bety alt fra litt risting til et katastrofalt værsystem
som kan få flyet ut av kontroll.
Måten de behandler deg på...
Kommentarene og komplimentene.
Ikke si noe du ikke burde.
- Det er familien min. - Nei!
Kirurger kaller det "komplikasjoner."
Vi har kommet over en fartsdump, turbulens.
Jeg kan ta den for deg.
- Den passer. - Nei, det gjør den ikke.
Det gikk fint sist gang.
Jeg gjentar, jeg skal ta den for deg.
- Vennligst finn setet ditt. - Så, du vet...
Best å få på seg beltet.
Det er på grunn setebeltet.
- Nei! Nei! Nei! - Flott.
Vennligst sett opp seteryggen og fest bordet i setet foran deg.
På skjermene deres vil dere nå se
en sikkerhetsdemonstrasjon.
- Kom igjen, Diego. - Nei!
Diego, ro deg ned.
Kom igjen. Papa.
Nei!
Jeg beklager, han er vanligvis ikke sånn. Han er trøtt.
Det går fint. Har tre barn selv.
Jeg liker ikke Goldfish.
Unnskyld? Hei. Kan jeg bytte sete?
Jeg har en deadline...
- Ikke flytt på ungen. - Jeg liker ikke Goldfish.
Flytt meg bakerst.
- Nei! - Gjerne sete ved gangen!
Helst ikke helt bakerst, på grunn av setene...
- Flyet er fullt. - Verste flyturen.
Har du problemer med gråtende barn?
Altså...
Moren har nok å stresse med,
og du gjør det verre.
Jeg trenger å konsentrere meg.
Det er øreplugger i setelommen.
Bruk dem.
La oss feste beltet ditt.
Du er kanskje min nye helt.
Dette er vår første familietur sammen.
Bryan planla det på kort tid.
Selvfølgelig.
Han sa det skulle være avslappende, idyllisk.
Ikke så mye idyll så langt.
Unnskyld, Marisela, går det bra?
Jeg kan høre ham derfra.
Skal jeg ta ham?
- Papa. - Det går bra, gå tilbake til setet.
Forbeholder meg retten til å bytte underveis,
for mamma kommer til å trenge et glass vin.
Eller tre.
Kunne dere ikke sitte sammen?
Som sagt, planlagt på kort tid.
Vil dere?
Takk.
Jeg prøver så godt jeg kan.
Ringte du moren min
da hun la igjen beskjed?
-Frøken.
Du må finne setet ditt.
Jeg byttet seter, setet mitt er der.
Ringte du henne tilbake?
Her.
- Å, Gud. - Med en gang, vennligst.
Ja, jeg sitter.
- Hallo. - Hei.
- Hvor kom du fra? - 4C.
Jeg var hjelpsom og gjenforente en familie.
Får som fortjent.
- Hva gjør du her? - Skal på et møte.
Nasjonalmøte om
- kirurgiske fremskritt. - kirurgiske fremskritt.
- Jeg også. - Du sa ikke du skulle dra.
Ikke du heller.
- Følger du etter meg? - Det var du som kom og satt deg her.
Du som følger etter meg?
- Ikke overdriv. - Det er litt mistenkelig.
Først satt en fyr der,
plutselig er du der.
Flight crew, gjør klar kabinen.
Selvsagt.
Hadde ikke vært så ille.
- Hva da? - Tre hele dager...
Vekk fra hjemme. Ingen som kan plage oss.
Det er over med oss. Jeg tuller ikke.
- Ikke litt en gang? - Vi ble enige.
Vil dere bytte sete så dere sitter ved siden av hverandre?
- Gjerne. - Nei.
Cabin crew, ta plass for take-off.
Jeg reiser aldri uten barn.
Jeg gledet meg sånn til å fly alene.
Dette er alenetiden min. Ikke ødelegg.
Jeg sier bare at noen ganger gir universet oss tegn,
og dette kan være et slikt tegn.
Du sover ikke.
- Hva da? - Unnskyld.
Ingrid, jeg snakket ikke til deg.
Jeg hadde sovet om du lot meg være i fred.
Hvorfor snakker hun ikke med deg?
Vi var sammen, i bilen hennes.
Og så holdt vi oss unna hverandre, og så var vi kolleger,
som ble til venner, og vi ble sammen igjen.
Nesten, eller, vi skulle det, og så...
Og så ingenting. Av gode grunner.
- Hun har en søster. - Var du utro?
Nei, herregud, nei.
Du var ikke utro, fordi var ikke noe "oss."
Hun forenkler det.
Jeg skal strekke litt på beina.
Hva gjør du?
Du sa jeg skulle komme.
- Nei - Jo, du ga meg det blikket.
- Blikket? - Ja, øynene dine...
Så kom du hit.
- Tenkte du ville det. - Gjorde ingenting.
Det så sånn ut.
- Det er ikke plass her. - Jeg må prate med deg.
- Du gjør det konstant. - Ja, men uten noen imellom.
Uten at du lukker øynene.
Kjapp deg, for jeg må tisse.
Du har sagt mye i det siste, om hvorfor vi ikke skal være sammen.
Ja, jeg har vært veldig tydelig.
Ja, og jeg burde være tydelig også.
Du og jeg... dette er noe. Jeg kan ikke ignorere det.
- Du må. - Kan ikke.
- Ikke mitt problem. - Kan du?
- Hva? - Ignorere det.
- Jeg tror deg ikke. - Tro hva du vil,
så du kan komme deg ut herfra.
Hvorfor må vi ignorere det?
I Seattle, greit, men Pierce er ikke her. Ingen andre er her.
Det har ingenting å si.
Hvorfor?
Du vet hvorfor.
Ok. Da går jeg.
Kanskje du skal flytte deg.
Jeg vet det.
- Hvorfor gjør du det ikke? - Jeg vet ikke.
Uansett hva, så har ikke dette skjedd. Forstått?
Unnskyld, det er fortsatt opptatt.
Fint at noen nyter flyturen.
Vent litt, du er litt vrengt.
- Takk. - Sorry, er litt misunnelig.
Min forlovede og jeg bare krangler om alt.
- Jeg heter Max. - Meredith.
Perfekt. Skal du kjefte på meg igjen?
- Trenger jeg det? - Blir stresset av å fly.
Glemte å ta vannpillen min,
og når jeg flyr er det vanskelig å puste.
Pulmonal hypertensjon.
Ja. Og så?
Er det en unnskyldning for å klage på mødre?
Hvilken av dem?
Grønn skjorte, ved vinduet.
- Kjekk. - Ja, jeg vet.
- Også kjekk. - Ja, jeg vet.
Sørg for at setebeltene deres er festet.
Hun ble nok lei av at vi pratet over hodet hennes.
Det som skjedde forandrer ingenting.
- Greit. - Jeg mener det.
Jeg sa greit.
Liker du ikke å fly?
- Ikke noe særlig. - Ikke jeg heller.
- Flystyrt. - Flystyrt.
Vent.
Har du opplevd det?
- Ja. - Var det ille?
Ja, vi styrtet, og... forsvant.
Folk døde. Det var ille.
Hva med deg? Døde noen?
Det er sånn Arizona mistet benet.
Jeg forteller deg ikke om det nå.
- Ikke målbart. - Vi konkurrerer ikke.
- Kom igjen. - Nei.
Jeg fortalte om min.
Ok, jeg var tenåring, og en idiot.
Faren til kompisen min hadde et jordbruksfly.
Vi snek oss ut.
Vi fløy ganske høyt.
I rundt fire minutter, før vi styrtet.
Den følelsen av å falle rett ned.
Ja, min var så mye verre.
Jeg sa det ikke kunne sammenlignes.
Meredith.
Bare pust.
Hvor er Derek?
Derek!
- Herregud. - Bare pust!
- Mer? - Meredith!
- Går det bra? - Meredith.
Reis deg!
- Jeg har det bra. - Max, kom deg opp.
- Max er nede. - Max?
-Max, går det bra?
Herregud, han beveger seg ikke. Max!
Hold beltet festet.
Vi kan ikke hjelpe noen andre
hvis vi skader oss.
Ok.
Går det bra med ham?
Ok, hør på meg.
Jeg er lege.
Du må sjekke håndleddet eller halsen.
- Sjekk pulsen. - Hvordan?
Bare len deg ned og ta på håndleddet.
- Hva heter du? - Jay.
Du er flink, Jay. Pust dypt inn.
Si meg om du kan kjenne pulsen.
To til er nede.
En eldre mann bakerst i flyet.
Jeg tror han er ok, han setter seg ned igjen.
En flyvertinne ligger på gulvet.
Candace? Beveger hun seg?
Tror hun slo armen.
Candace, er du ok?
Ja. Eller nei, men...
- Ja. - Kjenner noe.
- Jeg kjenner pulsen. - Bra.
Han våkner.
Max, hva skjedde?
Vet du hvor du er?
Han besvimte. Mulig hjerneblødning.
Kanskje han er svimmel. Han traff nettopp taket.
Turbulensen roer seg ned litt.
Kom igjen.
Hvor da? Dere kan ikke gå.
Det går bra.
Bare pust inn i masken, ok?
Du kan ha brukket håndleddet. Vi må forbinde det.
Førstehjelpsskrinet er i gangen.
- Jeg henter det. - Bare si meg koden.
Det er ikke tillatt.
Jeg er lege.
Bare hjelp meg opp, jeg henter det selv.
Er bare håndleddet mitt, ikke så ille.
Bare hjelp meg opp.
Sånn.
- Ok? - Ja.
Max, du må følge fingeren min.
På vegne av kapteinen, ber vi alle bli sittende.
Trenger du medisinsk hjelp,
vennligst trykk på ringeknappen.
Ok.
Max, jeg må sjekke deg litt mer.
Kan du sette deg opp?
Nei, ikke stå opp.
La oss bare lene ham mot setet.
Han følger instruksjoner, det er bra.
Ja, det er bra.
Det kommer til å gå fint.
Ok.
Kan jeg få litt papir? Har du servietter?
Bra.
Det kommer til å gå bra.
Du er flink.
Jeg kan kjenne hvor han slo hodet.
Flott, takk.
Kan jeg hjelpe? Jeg er lege også.
Absolutt. Gå rundt og se om
andre passasjerer har behov for hjelp.
Takk. Kan du holde den for meg?
- Ja. - Takk.
Masse bandasjer og en defibrillator.
men ingen spjelke. Så jeg kan gi deg sjokk, men ikke spjelke hånden.
Så vi må justere den og bandasjere den stramt.
Jeg har ikke smertestillende så dette vil gjøre vondt.
Ok? Jeg skal være kjapp. Kjapp og rå.
Kjapp og rå, det tåler jeg.
Klar?
Er alt ok her?
Dypt sår i pannen. Det blør veldig.
Vi må lukke såret, om mulig.
Har ikke suturtråd her.
Men jeg har desinfiserende bandasjer, og noe plaster.
Bagasjen bare føk rett mot oss.
- Vi klarte ikke å stoppe den. - Det går bra.
Dere var flinke. Vi skal passe på ham.
Harrison Peters.
Den andre legen sendte meg hit.
Flott. Nathan Riggs.
- Er du også kirurg? - Jeg er barnetannlege.
Kanskje jeg skal hjelpe til.
Hør her.
Folk er i sjokk.
Jeg har tatt opplæring. Jeg kan hjelpe.
La meg hjelpe til.
Hodet gjør veldig vondt...
Ok.
Tar han medisiner? Vet du noe om det?
Nei, jeg vet ikke.
Altså... ja, han tar piller hver dag.
Jeg tøyser alltid om eskene med piller han tar hver dag,
- lik bestemoren min. - Hvor er de?
- Ja. - Jeg har førstehjelpsskrinet.
Ok, jeg liker ikke dette. Han slo hodet sitt hardt.
Og jeg har ikke utstyr her
til å se om han har hjerneblødning.
- Mental status? - Ustabilt.
Han er våken, men virker ikke helt bevisst.
Pupillene er like, runde, og reaktive.
Fant det. Her.
- Tar han disse hver dag? - Ja.
Å...
Disse er blodfortynnende...
Er det hjerneblødning, vil det ikke stoppe.
Flyet må lande.
Ingen passasjerer er tillatt i cockpiten mens vi flyr.
Ok, men få kapteinen ut eller få henne på telefonen.
Jeg har allerede gitt kaptein LeVantine en full rapport,
- og hun... - Du er ikke lege,
- så du kan ikke forstå... - sa at hun ikke
kan lande flyet nå fordi...
Vi har passasjerer som blør. De må evalueres.
Fordi vi flyr
mellom to farlige stormer.
Jeg må snakke med henne.
Er umulig å lande uten
å sette livet til alle i fare.
Ring henne.
Hei, kaptein, dette er Candace.
- Ja, jeg har dr... - Dr. Grey.
dr. Grey her, hun vil snakke med deg om å nødlande flyet.
Ja, jeg forstår. Selvsagt. Takk, kaptein.
Jeg må snakke med henne.
Hun er opptatt med å navigere flyet.
- Hun kan ikke snakke nå. - Hva med landingen?
Hun gjør ikke det heller før det er trygt.
Kan jeg hjelpe deg med noe annet?
Vel?
Vi står fast her oppe.
Ok, det går bra, for nå.
Alle virker stabile.
- Max kom til bevissthet igjen. - Jepp, for nå.
Jeg setter deg ned igjen.
Alt jeg sa,
da vi kranglet tidligere,
jeg tar alt tilbake.
Jeg trodde jeg mistet deg, Max. Jeg trodde du døde.
Jeg trodde vi alle skulle dø.
Vi gjorde ikke det.
Jeg er så glad.
Jeg må sjekke noen andre passasjerer.
Du må hvile. Jay, du må la ham hvile.
Hvis noe forandrer seg,
smerter, mumling,
- så rop på meg. - Jeg føler meg bedre.
Ikke bekymre deg. Jeg er her.
Bra.
Hvordan er hånden?
Slo meg litt, men det går bra.
Det gjør vondt. Hva med deg?
Det går bra. Gjør vondt.
Du gikk.
Og kom ikke tilbake, og jeg har vært der helt alene.
Jeg blør.
Er nok bare en skramme.
La oss få renset såret, ok?
Er så lite som skal til.
Treffer vi en stormbyge eller noe,
er plutselig en flystyrt i ferd med å skje.
Du venner deg til det.
Ikke jeg. Jeg hater dette.
Jeg skal aldri fly igjen.
Du er bare redd. Gi det litt tid.
Frykten går vekk, tro meg.
Du vil risikere det igjen.
Hei.
Få se på hodet ditt.
Dette kommer til å svi litt, ok?
Der, ja.
Ok, Diego, se på dette såret.
Du trenger kanskje et par sting.
Men det går bra.
Vet du hva? Jenta mi, da hun var like gammel,
slo hun kneet sitt.
Vet du hvor mange sting hun fikk? Tre.
Og vet du hva mer hun fikk? En kjærlighet for hvert sting.
- Du er så flink med ham. - Takk.
- Selvsagt. - Er du ferdig?
- Unnskyld, frøken? - Lander vi til riktig tid?
Jeg vil ikke miste mitt neste fly.
Hvordan er pusten? Er det vanskelig?
Snakket ikke du med piloten nå nettopp?
Vi er fortsatt i lufta,
så vi lander ikke, tydeligvis.
Jeg er kjempestresset.
Ok...
Her. Pust inn i den og sett deg.
Kan jeg få litt vann?
Eller juice hadde vært bra akkurat nå. Eplejuice uten is.
Du vet at jeg er lege?
Moren hans oppdro ham ikke riktig.
Vi har ikke flere bandasjer igjen.
Takk for hjelpen.
Det er gøy å behandle voksne.
De kan si hvor det gjør vondt.
De forventer ingen klistremerker.
Det var ikke morsomt.
- Dette er fælt. - Nei, nei.
Jeg vet hva du mener.
Jeg går og setter meg, til neste person ringer.
Ja, selvsagt.
Trenger du noe annet?
Selskap eller noe?
- Du kan gå og sjekke Max. - Ja, selvsagt.
Hei, unnskyld. Har du noe syredempende?
- Jeg skal spørre. - Unnskyld, kan du kjenne på meg?
Har jeg feber, tror du? Er jeg varm?
Du også?
Unnskyld?
Du ser etter et sted å gjemme deg i fem minutter,
uten at noen spør om hjelp.
Var en dame som ba meg sjekke en føflekk.
Går det bra med tannlegevennen din?
Dere virket ganske vennlige.
Sier du.
Hvor lenge bandasjerte du armen til flyvertinnen?
Hun heter Candace.
Jeg spør alltid om hva crewet heter.
Det har med respekt å gjøre.
Og så får jeg gratis drikke.
Hvordan var flystyrten din?
Jeg fortalte deg, det var ille.
- Jeg vet, men hvordan var det? - Det var kaldt.
Veldig kaldt.
Selv da jeg var nummen. Jeg klarte ikke å bli varm.
De kaller oss Seattle Grace Five.
Seks av oss fløy opp.
Bare fem av oss kom tilbake.
Nå er det bare tre av oss igjen.
Søsteren min døde der ute.
Du...
Har du en annen søster?
Lillesøsteren min Lexie.
Jeg elsket henne.
Uansett, det er rart.
Jeg føler at jeg har en forbannelse. Mange folk dør rundt meg.
Jeg føler at jeg bare venter på min tur.
Leit å høre om søsteren din.
Det gir mening nå.
Hva da?
Det du føler for Maggie...
At du vil beskytte henne. Jeg forstår det nå.
Er ikke noe å forstå.
Det er forståelig, all ofringen.
Du vil ikke miste henne.
Er det så rart at jeg vil prioritere en annen person over meg selv?
Nei, men altså, det er ikke praktisk.
Før eller senere
må du tenke på tingene som gjør deg glad også.
Du tror det er deg?
Du har ikke akkurat unngått meg.
Jeg sa at det som skjedde på do...
Jeg snakker ikke bare om det.
- Hva da? - I flere måneder nå...
du prøver å holde deg unna. Kanskje du til og med vil.
Men du gjør det ikke.
Aldri. For en uke siden var det slutt, for en time siden hadde vi sex.
- Kan du slutte? - Jeg respekter valget ditt til slutt.
Ok? Men ikke lat som om du ikke vil dette
like mye som meg.
Jeg er gift.
Hei, unnskyld.
Vi trenger dere.
Det går bra.
Max, vi skal få tørket deg.
- Trenger håndklær. - Jeg leter.
- Unnskyld. - Hodet mitt.
Han var ok i sta.
Så ble han sliten, og så falt han sammen.
Hvis han ble bedre før han kollapset...
Han har en hjerneblødning, som blir verre.
Herregud! Få ham ned på gulvet.
Det blir verre.
- Håndklær. - Han får et anfall.
- Herregud! - Hva annet trenger du?
Jeg trenger kapteinen med en gang!
Tror du jeg tuller,
at jeg lager problemer?
Pasienten har blitt verre.
Jeg må få ham ned og på et sykehus nå!
Når jeg sier at jeg ikke kan lande enda, mener jeg det.
Han har symptomer på hjerneblødning.
Hvert minutt øker trykket i hjernen.
Jeg må lette på trykket, men kan ikke gjøre det her.
Jeg kan ikke lande.
- Jeg har forsøkt. - Prøv hardere!
Og sette 257 andre liv i fare, så du kan redde ett?
Absolutt ikke.
Jeg lander flyet så snart det er trygt.
Ikke før det. Ferdig med saken.
Vel?
Hun kan ikke landet flyet enda.
Så vi venter?
Han har ikke bare fått et anfall,
men blodtrykket øker.
Trykket i hjernen øker.
- Hvor mye lenger, sa hun? - Hun sa ikke det.
Kanskje en time eller to. Umulig å vite.
Han har ikke mye tid.
Om vi var på bakken,
hadde jeg fått operert ham, eller boret hull i hodet.
Utenfor sykehuset hadde vi lett etter
en måte å bore hull i skallen på, men...
Meredith, vi er på et fly.
- Meredith? - Jeg vet det ikke er så mye skarpt her...
men det må finnes noe.
Å lage hull i hodet hans med? Vi er på et fly.
Hvor er Candace?
Verktøykasser er ikke tillatt ombord, med mindre de er sjekket inn.
Kan man komme seg ned?
Overhodet ikke. Hva foregår?
Jeg trenger noe jeg kan drille med.
Meredith, kan vi vente litt?
- Hei, skal vi flytte på Max...? - Du er tannlege.
Har du en drill på deg?
Ja, jeg har det alltid med meg.
Jeg har dem i en eske, som kokkekniver.
Seriøst?
Nei. Jeg har en negleklipper bare.
Jeg har en sprøyte.
Unnskyld, hva?
Han har en hjerneblødning,
og vi vet ikke når vi kan lande.
Blødningen må stoppes nå.
Men han er ok. Han sover.
Hvorfor ikke la ham sove?
Nei, det ser ut som om han sover, men trykket øker i hodet.
- Gjør vi ingenting... - Kan det hende han ikke våkner?
Hvorfor kaster dere bort tiden da?
Gjør det dere må for å hjelpe ham.
Vi trenger setene deres, til et nødstilfelle.
Takk for tålmodigheten. Her.
La oss feste ham. Ja, med setebeltene.
Hvor skal du ha teppene?
Her og her.
- Ingrid, du kommer til å se en del blod. - Ja, det går bra.
Candace, hadde skrinet en ventilasjonsbag?
- Jeg henter den. - Ok.
Hent flere håndklær.
Jeg kjente skallen bevege seg ved såret tidligere.
Jeg må gå inn der og redusere trykket med nålen.
- Kan du gjøre det? - Kan du stikke en nål i hjernen?
Hvis hun stikker for dypt kan hun treffe dura.
- Skal ikke stikke for dypt. - Millimeter unna
å punktere hjernemassen med en nål
i et ukontrollert, usterilt miljø.
Er du ferdig? Jeg er klar over risikoen.
Du kan gjøre det én gang, eller to,
men å evakuere blødningen med en sprøyte?
Du må sette inn nålen flere ganger.
Hva om du treffer hjernen?
- Så ikke hjelp til. - Jeg må det.
- Du trenger det. - Har andre her.
Andre kirurger? Meredith, jeg er her.
Vi gjør dette sammen.
Fant ventilasjonsbagen, flere håndklær, og saltvannsløsningen.
Fant den. Du må
- holde hodet hans fast. - Forstått.
Ingrid, si at Jay ikke skal bekymre seg. Ikke la ham komme hit.
- Ja. - Trekk for gardinene.
Candace, be kapteinen
holde flyet stødig.
- Pulsen går saktere. - Ok, vi må kjappe oss.
Nål.
Det er vanligvis en pause etter bomben treffer,
før neste eksploderer.
Vent på smellet, så kjører du.
Boom.
Ok. Jeg tror...
Bra.
Saltvannsløsning.
Ok, runde to.
Fint og stødig.
Runde fem.
Hva er galt?
Det er bare...
Det å sette inn nålen gang på gang...
Jeg tar ut sprøyta.
Vil du holde nålen i hånden din?
Da slipper jeg å trykke inn nålen igjen og igjen.
Vi må få væsken ut av hjernen, ellers mister vi ham.
Hvis du beveger den nålen,
- er han død. - Klar over det. Takk.
Gjør det du.
Jeg trenger begge hender for å holde den stødig.
Ok.
Den går ikke inn.
- Jo, da. Bare prøv igjen. - Du har satt nålen inn i hjernen.
- Jeg har nålen. - Hva om du ikke har den?
Tenk om jeg slipper taket...
Bare gjør det.
- Den er på. - Ok, bra.
Ok, trekker den ut igjen.
Flott.
Bare 50 ganger til.
Hjelp! Hjelp!
Jeg klarer dette. Du burde gå.
Dette krever to personer. Du trenger det.
Hjelp! Hjelp!
Skal jeg gå?
Nei. Du holder hodet hans, og gir ham oksygen.
Bare gå.
- Jeg kan hjelpe. - Hjelp ham!
Har du vondt i brystet?
Får ikke puste.
Gi ham litt rom.
Det er fyren med pulmonal hypertensjon.
Ok, greit.
Legg ham ned. Sakte.
Hva betyr det?
Forhøyet trykk i lungepulsåren.
Han kveles innvendig.
Ja, jeg vet det.
Gi meg O2.
Spør om noen har
potenspiller med seg.
- Unnskyld, hva da? - Det vil hjelpe.
Det kan redde livet hans. Gå!
Ok!
Unnskyld.
Sa du potenspiller?
Ja. Forhåpentligvis har noen det.
Vel...
Vi har det, faktisk.
Ok, saltvannsløsning.
Dr. Riggs sa at du trengte hjelp.
Ta et par hansker.
Sitt opp og ta denne pillen, ok?
Tøm denne i posen.
Nå kan du sette på tuben mens jeg holder nålen stødig.
Jobb raskt, men rolig.
Ok.
Nei, nei, nei.
Det går bra.
Ingen puls. Henter defibrillatoren.
- Du må slutte å skjelve. - Jeg vet det, jeg prøver.
Jeg klarer det. Vent.
Pust dypt, Ingrid.
Jeg klarer ikke å la være å skjelve.
- Slutt, hender. - Det går bra, konsentrer deg.
Du klarer dette.
Her.
Koble den til.
Jeg er klar.
- V-fib. Lader. - Nå!
Unna!
Fremdeles v-fib. Lader igjen.
Nå.
Unna!
Pust. Du klarer det. Der ja.
Gudskjelov.
Gode nyheter. Jeg har fått bekreftet et trygt
sted for oss å nødlande.
Vennligst hold setebeltene festet.
Nå lander hun det fordømte flyet.
...sørg for at setebeltene er festet.
Er nålen fortsatt inne?
- Beveget den seg? - Ser bra ut.
Flight crew, gjør klar for landing.
Jeg gjør ikke jobben min om jeg ikke ber dere sette dere.
Jeg gjør ikke min jobb hvis jeg hører etter, men du gjør det som er trygt.
Jeg tar sjansen.
Ok.
Kom igjen!
Jeg trenger et par ekstra hender.
- Nathan? - Hva?
Jeg trenger din hjelp.
Jeg er litt opptatt.
- Har han hatt puls? - Spiller ingen rolle!
Hjerneskade etter seks minutter. Det betyr noe for denne fyren.
Hvis jeg går, mister jeg ham!
Hvis du blir der, mister vi to!
Nei, det gjør vi ikke. Vi mister ingen.
Ok?
Ok.
Dette går for sakte.
Jeg trenger...
Har du nøklene dine?
- Ja. - Jeg trenger dem.
Jeg må ha bedre blodomløp for lindre trykket fortere.
Hvis jeg kan kutte nålen med negleklipperen din
og du putter røret over nålen...
Jeg gjør det.
Hold ham helt stille.
Kom igjen!
Desinfeksjonssprit.
Ok.
Klipp nålen. Bra.
Klipp sugerøret.
Over nålen, inn i kraniet.
Vær så snill...
Ok. Jeg trenger en kopp.
Gi meg en kopp.
Ok, det var fantastisk.
Det kuleste jeg ser er unger med doble melketenner.
Kom igjen.
Puls. Betyr det at han har puls?
Jeg har puls.
Velkommen tilbake.
Blod.
Det er bare blod.
Der er bakken, Mer!
Vi har landet.
Vi er på bakken.
Forsiktig.
Husk at han fikk et anfall på grunn av en hematoma.
Jeg skrev det ned, og teipet det på brystet hans, ok?
- Takk for at du holdt ham i live. - Selvfølgelig.
Doktor.
Kaptein.
- Fint å fly med deg. - Takk.
Takk for at du fikset håndleddet mitt.
Skal jeg ringe deg for en oppfølging, kanskje?
Fastlegen din burde kunne gjøre det.
Sikker? Jeg flyr til og fra Seattle hele tiden.
Det går helt fint å komme innom og få sjekket det.
Det er ikke nødvendig.
Ta vare på deg selv.
Vi klarte det.
Det gjorde vi.
Skal du på møtet fortsatt?
Jeg tror jeg har lært nok.
Takk.
- Jeg vet ikke hvilken by vi er i engang. - Sioux Falls, visstnok.
Akkurat.
De har sikkert et fint hotell.
I alle fall et halvveis fint et.
Vi må sove.
Men ikke sammen.
Du bare...
Du behandlet nettopp en hjerneblødning med et sugerør.
Du er så fryktløs.
Hvordan er du fortsatt redd?
Jeg er ikke redd.
Noe av det mest uforutsigbare med turbulens
er det som skjer etterpå.
Jeg tar et valg. Jeg prioriterer familien min, søsteren min.
Ikke gjør det.
Ikke lat som om dette handler om Pierce.
- Du er redd. - For hva da?
For ham.
For å slippe taket.
Hvor er Derek? Derek!
Alt er ristet på,
snudd opp-ned.
Før eller senere, må du slippe taket.
Jeg vil ikke snakke om dette.
Bra. Jeg vil ikke snakke om det.
Jeg vil ikke snakke. Vil bare...
Jeg vil komme meg videre.
Jeg vil leve livet mitt, jeg er her. Jeg har et liv, og du også.
Ikke se sånn på meg,
som om du ikke vet hva jeg snakker om.
Det kunne vært deg på det setet uten setebelte.
Det var det ikke.
Jeg har det bra.
Du også.
Så hvis du kan velge å unngå flystyrten,
gjør du det? Å være på den sikre siden?
Håper hotellet er fint.
Eller kommer du deg ombord og tar sjansen?
Så, firestjerners hotell? Femstjerners? Hvor fint snakker vi?
Jeg holder ikke hånden din.