Jag gillar inte Finns i sjön. Nej!
Turbulens...
Det kan betyda några små luftgropar, eller katastrofalt väder
som kan få din flygande plåtburk helt ur balans.
Jag gillar inte hur du behandlas.
Kommentarerna, de omvända komplimangerna.
Jag tänker avbryta dig.
- Vi pratar om min familj. - Nej!
Inom kirurgin kallas det "komplikationer".
Vi har stött på ett hinder,
en grop i vägen, turbulens.
Jag kan checka in din väska.
- Den får plats. - Nej.
Den kommer att få plats. Den fick plats förra gången.
Jag checkar in din väska.
- Var vänlig sätt dig på din plats. - Så...
...spänn säkerhetsbältena.
Nej, det är säkerhetsbältet.
- Nej! - Toppen...
Vänligen se till att stolsryggen och bordet är uppfällda.
Medan vi taxar ut, rikta er uppmärksamhet
mot säkerhetsgenomgången.
- Seså, Diego. - Nej!
Diego, lugna dig.
Kom igen. Papa.
- Sientate bien. Kom igen. - Nej!
Förlåt. Han brukar inte vara så här, men han har inte sovit idag.
Ingen fara. Jag har tre egna där hemma.
Jag gillar inte Finns i sjön.
Ursäkta? Hej. Kan jag byta plats?
Jag har en deadline och behöver arbeta på flyget...
Du behöver inte flytta barnet. Flytta bara mig, jag bryr mig inte.
- Nej. - En plats vid gången vore bäst.
Men inte där man inte kan fälla sätet bakåt...
- Planet är fullt. - Mardrömsflyget.
Har du ett problem med ett gråtande barn?
Jag menar...
Hans mor är redan stressad nog,
och du vill göra det värre?
Jag vill bara fokusera på min rapport.
Det finns öronproppar i stolsfickan.
- Använd dem. - Nej!
Spänn fast säkerhetsbältet.
Du kan vara min nya hjälte.
Det är vår första familjeresa.
Bryan planerade i sista minuten.
- Nej! - Givetvis!
Han sa att det skulle bli lugnt och fridfullt,
men hittills, inte mycket frid.
Ursäkta. Är allt okej, Marisela?
Jag kan höra honom från min plats. Ska jag ta honom?
- Papa. - Det är okej, sätt dig igen.
Men jag reserverar mig rätten att bytas av
för mamma kommer att behöva ett glas vin.
Eller tre.
Fick ni inte sitta ihop?
Som sagt, sista minuten.
Jaha. Vill ni det?
Tack.
Jag anstränger mig visst.
Ringde du upp mamma igen efter hennes meddelande?
- Om du... - Ursäkta.
Vi taxar ut. Du måste sätta dig.
Jag bytte bara plats, och min plats är där.
Lyckades du ringa upp henne?
Här.
- Herregud! - Omedelbart.
Ja. Jag sitter.
- Hejsan! - Hej!
- Var kom du ifrån? - 4C.
Jag var en god människa och återförenade en familj.
Rätt åt mig.
- Vad gör du här? - Jag ska på en konferens.
Nationella konferensen för...
...kirurgiska framsteg.
- Jag också. - Du sa inte att du skulle dit.
Inte du heller.
- Så du förföljer mig inte? - Du satte dig precis på min rad.
Frågan är om du förföljer mig.
- Inbilla dig inget. - Det är lite misstänkt.
Först sitter en kille med skägg där, men plötsligt är du där.
Kabinpersonalen kan göra kabinen redo.
Faktum är att det kanske inte är så hemskt.
- Vadå? - Tre hela dagar...
...långt hemifrån utan nån som stör oss.
Jag skämtar inte, det är över mellan oss.
- Inte ens lite kul? - Vi var överens.
Vill ni byta plats så att ni får sitta bredvid varann?
- Visst. - Nej.
Kabinpersonalen kan sätta sig. Redo för start.
Jag reser aldrig utan barn.
Jag såg fram mot att vara ensam.
Det här är min egentid. Förstör inte den.
Jag säger bara att ibland ger universum en tecken.
Det här skulle kunna vara ett sånt.
Du sover inte.
- Va? - Ursäkta.
Nej, Ingrid, jag pratade inte med dig.
Jag skulle sova om du lämnade mig ifred.
Varför pratar hon inte med dig?
Tja, vi hade ihop det, i hennes bil.
Sen var vi ifrån varandra, och sen var vi kollegor,
vilket ledde till vänskap, och vi fann varandra igen...
...eller borde ha gjort det, och sen...
Sen ingenting. Av goda anledningar.
- Hon har en syster. - Var du otrogen?
Nej. Gud nej.
Ingen var otrogen, för det fanns inget vi.
Hon förenklar det.
Jag ska sträcka på benen.
Vad...? Vad håller du på med?
Du bad mig komma.
- Nej. - Jo, det gjorde du.
Med ögonen.
- Ögonen? - När du ser på mig...
Jag trodde att du bad mig komma.
- Jag gjorde inget med ögonen. - Jag svär att det såg ut som...
- Det finns ingen plats. - Jag behöver prata med dig.
Det har du gjort.
Utan att någon sitter i vägen
och att du blundar.
Okej, men snabba på för jag behöver kissa.
Du har haft mycket att säga om oss, att vi inte borde vara tillsammans.
Jag har varit mycket tydlig.
Det var du, och det behöver jag också vara.
Du och jag... Det är nåt. Jag kan inte ignorera det.
Det måste du.
- Det går inte. - Synd.
- Kan du? - Vadå?
- Ignorera det. - Ja.
Jag tror dig inte.
Tro mig när jag säger att du måste gå.
Varför? Varför måste vi ignorera det?
I Seattle, visst, men Pierce är inte här. Ingen är här.
Det spelar ingen roll.
Varför?
Du vet varför?
Okej. Då går jag.
Du måste flytta dig så att jag kommer ut.
Jag vet.
- Så varför flyttar du dig inte? - Jag vet inte.
Vad som än händer, så hände inte det här. Fattar du?
Ursäkta, det är... fortfarande upptaget.
Bra att någon har kul på flyget.
Vänta, du är lite i oordning.
- Tack. - Förlåt. Jag är avundsjuk.
Jag och min partner bara bråkar i dag.
- Jag heter Max. - Meredith.
Perfekt tajming. Ska du skrika åt mig igen?
- Borde jag det? - Att flyga gör mig stressad.
Jag glömde ta min medicin. På den här höjden kan jag få svårt att andas.
Lunghypertoni.
Ja. Och?
Är det en ursäkt att skämma ut mödrar och deras barn?
Vilken är din?
Halvvägs bort, grön skjorta, vid fönstret.
- Han är snygg. - Jag vet.
- Också snygg. - Jag vet.
Vänligen spänn fast säkerhetsbältena ordentligt.
Jag antar att hon blev trött på oss.
Det som hände förändrar ingenting.
- Okej. - Jag menar det.
Jag sa okej.
Gillar du inte att flyga?
- Inte det bästa jag vet. - Samma här.
- Flygplanskrasch. - Flygplanskrasch.
Vänta.
- Var du med...? - Ja.
- Var det illa?
Det var... vi störtade och... var försvunna.
Människor dog. Inte jättekul.
Din krasch då? Dog nån eller förlorade lemmar?
Det var så Arizona förlorade sitt ben.
Jag berättar inte om min nu.
- Det går inte att jämföra. - Det är ingen tävling.
- Kom igen! - Nej.
Jag berättade om min.
Okej, jag var tonåring, total idiot.
Min kompis pappa hade ett litet plan.
Vi tog det i smyg.
Vi fick upp det ganska högt
i ungefär fyra hela minuter innan vi kraschade.
Men den där känslan att falla rakt ner...
Ja, min var mycket värre.
Jag sa ju att det inte gick att jämföra.
Meredith.
Andas.
Var är Derek?
Derek?
- Herregud. - Andas!
- Mer? - Meredith!
- Hur är det? - Meredith.
Res dig upp!
- Jag mår bra. - Max! Upp med dig!
- Max ligger ner. - Max?
Max? Är du oskadd?
Herregud! Han rör sig inte.
Max!
Håll dig fastspänd.
Vi kan inte hjälpa nån annan om vi skadar oss.
Är han skadad?
Lyssna på mig.
Jag är läkare. Du måste känna på hans handled eller hals.
- Hitta pulsen. - Jag kan inte.
Böj dig ner och känn på hans handled.
- Vad heter du? - Jay?
Det går bra, Jay. Andas djupt.
Böj dig ner och säg om du känner nåt.
Två till ligger ner.
En äldre man längre bak.
Jag tror att han är oskadd. Han sätter sig igen.
En flygvärdinna ligger på golvet.
Vem? Candace? Rör hon sig?
Hon har skadat armen.
Candace, är du oskadd?
Ja. Jag menar, nej men...
- Ja. - Jag känner nåt.
- Jag känner en puls. - Bra.
Han öppnar ögonen.
Vet du vad som hände?
Vet du var du är?
Han var medvetslös. Möjlig hjärnblödning.
Han kanske bara är groggy. Han slungades upp i taket.
Turbulensen avtar. Typ.
Okej, kom igen!
Vart ska ni? Gå inte.
Ingen fara. Det är ingen fara.
Andas in i din mask. Okej?
Du kan ha brutit handleden. Vi måste nog spjäla den.
Första hjälpen-lådan är i pentryt.
- Jag ska låsa upp det. - Ge mig koden.
Det får jag inte.
Jag är läkare.
Det spelar ingen roll. Hjälp mig upp. Jag hämtar det själv.
Det är bara min handled. Inte hela världen.
Hjälp mig bara upp.
Sådär, ja.
- Okej? - Ja.
Följ mitt finger, okej?
Å kaptenens vägnar ber vi alla att hålla sig lugna.
Om ni behöver omedelbar vård, vänligen tryck på era larmknappar.
Okej.
Jag behöver undersöka dig mer.
Kan du sätta dig upp?
Okej. Nej, inte stå upp.
Låt oss luta honom mot sätet.
Han följer instruktioner... Det är väl bra?
Det är det. Bra.
Du kommer att bli bra, älskling.
Då så.
Kan jag få några näsdukar? Har du servetter?
Jättebra.
Du kommer att bli bra, älskling.
Du är duktig.
Jag känner var han slog i huvudet.
Vad bra. Tack.
Kan jag hjälpa till? Jag är också läkare.
Absolut. Gå runt och titta om fler passagerare behöver assistans.
Tack. Kan du hålla den åt mig?
- Ja. - Tack.
En massa plåster och en defibrillator,
men ingen spjäla. Jag kan ge dig en elchock, men inte spjäla dig.
Vi får lägga den till rätta och linda den hårt.
Det finns inget smärtstillande, så det här kommer att göra ont.
Okej? Men det är över på ett ögonblick.
Det låter bra.
Då så.
Är allting okej här?
Djupt jack i pannan, det blöder mycket.
Vi borde försöka stänga det.
Det finns ingen suturtråd, men det finns antiseptisk gasbinda och sårtejp.
Bagaget flög rakt ner på oss.
- Vi försökte hindra det. - Oroa er inte.
Ni var jätteduktiga. Vi tar hand om honom.
Harrison Peters.
Den andra läkaren skickade mig.
Bra, Nathan Riggs.
- Är du också kirurg? - Jag är barntandläkare.
Jag kanske borde göra det där.
Planet är fullt av skärrade människor.
Jag har genomgått sjukhustjänstgöring. Låt mig hjälpa till.
Huvudet... gör.. ont...
Okej.
Tar han mediciner? Kan du hans sjukdomshistoria?
Nej. Jag vet inte.
Han tar piller varje dag.
Jag skojar om att han har måndags-, tisdags- och onsdagslådor
- precis som min mormor. - Var är den?
- Ja. - Jag har första hjälpen.
Jag gillar inte det här. Han slog i huvudet hårt.
Jag har inte rätt hjälpmedel här för att säga om det är en hjärnblödning.
- Hur är hans mentala status. - Sådär.
Han är vaken, men han låter inte vettig.
Men hans pupiller är lika stora, runda och reagerar.
Här är den.
- Tar han dem varje dag? - Ja.
Oj...
De är blodförtunnande.
Så är det en hjärnblödning, upphör den inte.
Planet måste landa.
Inga passagerare får gå in i cockpit när vi är i luften.
Be kaptenen komma ut eller ring henne.
Jag har redan gett kapten LeVantine en full skaderapport, och hon tänker...
- Du är inte läkare, du förstår inte... - Hon tänker inte landa planet nu för...
Passagerare blöder. De måste utvärderas.
För att vi flyger mellan två väldigt farliga stormar,
en ovanför och en under oss.
Vi kan inte landa utan att riskera livet på alla ombord.
Ring henne.
Hallå, kapten. Hej, det är Candace.
- Ja, jag har doktor... - Dr Grey.
Dr Grey vill prata med dig om att landa planet.
Jag förstår. Självklart. Tack, kapten.
Jag måste prata med henne.
Hon är upptagen med att navigera planet.
- Hon kan inte prata nu. - Landningen, då?
Hon kommer inte att göra det, inte förrän det är säkert.
Kan jag hjälpa dig med nåt annat?
Nå?
Vi är kvar här uppe ett tag.
Det är lugnt. För tillfället.
Alla verkar vara stabila.
- Max har återfått medvetandet. - För tillfället.
Jag kommer sätta dig ned.
Allt jag sa, det vi bråkade om innan,
tar jag tillbaka, allting.
Jag trodde att jag hade förlorat dig.
- Jag trodde att alla skulle dö. - Det gjorde vi inte.
Jag är så glad.
Jag måste kolla till några andra passagerare.
Du måste vila. Jay, låt honom göra det.
Om nåt förändras... vad som helst...
nån smärta, sluddrigt tal,
- ropa på mig. - Jag mår bättre.
Oroa dig inte. Jag är här.
Bra.
- Hur är det med handen? - Jag slog i den,. Ingen fara.
Den gör ont. Din, så?
Bra. Den gör ont.
Du gick.
Du kom inte tillbaka, jag har varit där helt ensam.
Jag blöder.
Du skrapade dig nog bara.
Jag ska göra rent det.
En minut är allt som krävs.
Vi hamnade i en dålig luftficka eller nåt moln,
och nu är vi bara en enda stor stundande flygolycka.
Man vänjer sig.
Inte jag. Jag hatar det här.
Jag tänker aldrig flyga mer.
Du är bara rädd. Ge det tid.
Rädslan försvinner.
Du kanske är villig att ta risken igen.
Hej!
Får jag ta en titt på ditt huvud?
Det kan svida lite.
Så där, ja.
Okej, Diego. Vilken bula!
Du kanske behöver sy några stygn.
Men det är okej.
När min dotter var i din ålder, skrapade hon upp sitt knä.
Vet du hur många stygn hon fick sy? Tre.
Vet du vad mer hon fick? En klubba för varje stygn.
- Du är så bra med honom. - Tack.
Är du klar?
Ursäkta mig. Landar vi i tid?
Jag vill inte missa min anslutning. Det var redan tajt.
Hur är andningen? Har du problem?
Pratade inte du med piloten?
- Du måste... - Vi är luftburna,
så vi landar uppenbarligen inte.
Du förstår inte stressen
- jag känner. - Okej, så...
Här. Andas i den och sätt dig.
Kan jag få lite vatten?
Eller juice? Juice vore jättebra. Äpple, utan is.
Inser du att jag är läkare?
Han blev inte ordentligt uppfostrad.
Vi har nästan ingen gasbinda kvar.
Tack för hjälpen.
Det är kul att behandla vuxna som omväxling.
De kan säga var det gör ont och förväntar sig inga klistermärken.
Förlåt. Det här är inte kul.
- Det här är hemskt. - Nej. Jag vet vad du menar.
Jag ska sätta mig en stund innan nästa larm ljuder.
Ja.
Behöver du nåt mer?
Sällskap kanske eller...?
- Du kan kolla till Max. - Uppfattat.
Ursäkta? Har du nåt mot halsbränna?
- Nån har säkert det. - Kan du röra vid mitt huvud?
Har jag feber, tror du? Känns det varmt?
Du också?
Ursäkta?
Letar du efter ett gömställe för fem minuters ensamhet
utan nån som ber om hjälp?
En dam på rad 27 bad mig kolla en leverfläck.
Hur går det med din tandläkarvän?
Ni verkar vara bra kompisar.
Ska du säga.
Hur länge lindade du flygvärdinnans arm?
Hon heter Candace.
Jag frågar alltid vad personalen heter när jag går ombord.
Det handlar om respekt.
Och jag får vanligtvis gratis drinkar.
Hur var din flygolycka?
Illa, det sa jag ju.
- Jag vet, men hur var det? - Det var kallt.
Så kallt.
Att vara avdomnad var kallt. Jag kunde inte bli varm.
De kallar oss Seattle Grace-femman.
Sex av oss åkte upp,
bara fem kom tillbaka.
Och nu lever bara tre av oss.
Min syster dog därute.
Du...
Har du en till syster?
Min lillasyster Lexie.
Jag älskade henne.
Det är bisarrt.
Det känns som om jag har en förbannelse. Så många runt mig dör.
Ibland känns det som om jag inväntar min tur.
Jag beklagar din systers död.
Nu förstår jag.
Vadå?
Hur du känner angående Maggie.
Att du vill skydda henne. Jag förstår det bättre.
Det finns inget att förstå.
Jag förstår all självuppoffring.
Du vill inte förlora henne också.
Är det så galet att jag sätter nån annans lycka främst?
Nej, men inte så praktiskt
i det långa loppet. Nån gång måste du tänka på det som gör dig lycklig också.
Och det är du?
Du har inte precis dragit dig undan.
Det som hände på toaletten...
Jag pratar inte bara om toaletten.
- Vadå? - I flera månader...
Du försöker hålla dig undan. Du kanske vill hålla dig undan.
Men du gör det inte.
Aldrig. För en vecka sen sa du hejdå. Nyss hade vi sex på toaletten.
- Snälla, kan du sluta? - Jag respekterar ditt beslut.
Men låtsas inte att du inte vill det här lika mycket som jag.
Jag är gift.
Hallå! Förlåt.
Vi behöver er.
Såja.
Vi ska tvätta av dig.
- Jag behöver handdukar. - Okej.
- Ursäkta. - Mitt huvud.
Allt var bra. Vi pratade.
Sen blev han trött, så han vilade. Sen kollapsade han.
Om han blev bättre och snabbt försämrades...
Han har en hjärnblödning, som förvärras.
- Herregud! - Lägg honom på golvet.
Förvärras definitivt.
- Handdukar. - Han har ett anfall.
- Herregud! - Vad mer behövs?
Jag behöver kaptenen. Omedelbart.
Tror du jag är egenmäktig, att jag bara vill vara i vägen?
Min patients tillstånd är sämre.
Han måste till ett sjukhus omedelbart.
Säger jag att jag inte kan landa, är det för att jag inte kan det.
Han har klassiska symptom, på epiduralblödning.
Varje minut ökar trycket i hjärnan.
Jag måste lätta på trycket, men jag kan inte det här.
Jag får inte landa här.
- Jag har försökt. - Försök mer!
Och riskera 257 personers liv för att rädda ett?
Absolut inte.
Jag landar så fort det är säkert.
Inte förr. Slutdiskuterat.
Nå?
Hon kan inte landa nu.
Så vi väntar?
Max har inte bara haft ett anfall.
Hans blodtryck gick upp. Trycket på hans hjärna är kritiskt.
- Hur länge till sa hon? - Det gjorde hon inte.
En timme, kanske två. Ingen aning.
Han har inte den tiden.
Om vi var på marken
skulle jag ta honom direkt till operationssalen eller borra hål.
Och om vi var i fält
skulle vi försöka punktera hans skalle för att lätta trycket...
Vi är på ett plan.
- Meredith? - Det finns inte mycket som är vasst,
men det måste finnas nåt.
För att punktera hans skalle? Nämnde jag planet?
Var är Candace?
Verktygslådor finns inte ombord, förutom om de checkades in.
Kan man komma ner dit?
Verkligen inte. Vad står på?
Jag behöver en borr.
Kan vi pausa lite?
- Borde vi flytta Max eller...? - Du är tandläkare.
Har du några borrar på dig?
Javisst, alltid i mitt handbagage.
Jag har en speciell väska. Som för kockknivar.
På allvar?
Nej. Jag har nagelklippare på min nyckelring,
- men det är allt. - Jag har en spruta.
Förlåt. Vad?
Han kan ha en hjärnblödning, och vi vet inte när vi kan landa.
Men blödningen måste ses till nu.
Men han mår ju bra. Han sover. Kan han inte fortsätta sova?
Det ser ut som om han bara sover, men trycket ökar.
- Om vi inte gör nåt... - Kanske han inte vaknar?
Varför slösar ni tid med mig?
Gör vad ni måste. Snälla, hjälp honom.
Vi behöver era säten för akutvård.
Tack för ert tålamod. Den här vägen.
- Vi spänner fast honom. - Vi har bältesförlängare.
- Hämta dem. - Var vill ni ha filtarna?
Här och här.
Du kanske får se mer blod, Ingrid.
Det är okej. Jag mår bra.
- Här har du. - Fanns det en andningsballong?
- Jag hämtar den. - Okej.
Och mer handdukar.
Jag kände skallrörelser längs frakturen tidigare.
Jag måste gå in där
och minska blödningen med nålen.
Kan du göra det?
Är inte en nål i hjärnan farligt?
Går hon för djupt träffar hon hjärnhinnan.
- Det gör jag inte. - Hon är knappt en millimeter
från att punktera hjärnsubstans i en okontrollerad, icke steril miljö.
Jag är medveten om riskerna. Tror du inte att jag kan...
Du kan säkert göra det en eller två gånger,
men avlägsna en blödning med en spruta?
Du måste sticka in nålen otaliga gånger. Till slut träffar du hjärnsubstans.
- Hjälp inte till, då. - Jo, du behöver assistans.
- Det finns andra. - Andra kirurger? Jag är här.
Vi gör det tillsammans.
Andningsballongen, handdukar och all saltlösning som fanns.
Jag hittade det. Sköt ballongen
- och håll hans huvud stadigt. - Uppfattat.
Ingrid, säg åt Jay att inte oroa sig, och låt honom inte komma hit.
- Ja. - Och dra för gardinerna.
Candace, säg till kaptenen
att hon måste hålla planet förbannat stadigt.
- Pulsen avtar. - Vi måste vara snabba.
Nål.
Det blir vanligtvis stilla när en bomb träffar,
innan nästa exploderar. Det är din chans. Vänta på smällen, sen kör du.
Bang.
Jag tror att det är...
...bra.
Saltlösning.
Jag går in för nästa rond.
Lugnt och fint.
Rond fem.
Vad är fel?
Det är bara...
Att sticka in den om och om igen...
Jag tar bort sprutan.
Va? Vill du hålla nålen i handen?
Det besparar mig att sticka in nålen hela tiden.
Vi måste få bort vätskan annars förlorar vi honom.
Om du bara flyttar nålen lite,
- är han så gott som död. - Jag vet. Tack.
Du får göra det.
Jag behöver båda händerna för att hålla nålen still.
Okej.
Det är inte rätt.
Det går bra. Försök igen.
Nålen sitter i hans hjärna...
- Jag har nålen. - Om du inte har det, då?
Om jag slinter och den går...
Sluta prata och gör det bara.
- Det sitter på. - Okej. Bra.
Jag evakuerar igen.
Toppen.
Bara 50 gånger till.
Hjälp!
Jag klarar det. Du borde gå.
Det är ett jobb för två personer.
Hjälp!
Ska jag gå?
Nej. Du håller honom. Du får inte röra dig.
Gå!
- Jag hjälper till. - Hjälp! Honom!
Gör det ont i bröstet?
Kan inte andas.
Låt honom få lite plats.
Det är killen med lunghypertoni.
Okej. Bra.
Lägg honom ner. Långsamt.
Vad betyder det?
Att kärlen runt lungorna är förträngda. Han kvävs från insidan.
Ja, jag vet. Håll ut.
Hämta syrgas
och fråga om nån har piller mot impotens.
- Va? - Det öppnar upp hans kärl.
Det kan rädda hans liv. Skynda!
Okej.
Ursäkta mig.
Sa du läkemedel mot impotens?
Ja. Förhoppningsvis har nån det.
Tja...
Faktum är... att vi har det.
Okej. Saltlösning.
Dr Riggs sa att du kunde behöva hjälp.
Ja. Ta ett par handskar.
Sitt upp och ta pillret.
Du måste tömma den här i påsen.
Nu måste du sätta fast den medan jag håller nålen still.
Arbeta snabbt, men försiktigt.
Okej.
Nej.
Det är okej.
Ingen puls. Hämta defibrillatorn nu.
- Du måste sluta skaka. - Jag vet. Jag försöker.
Jag klarar det.
- Ta ett djupt andetag. - Herregud!
Jag kan inte sluta.
- Sluta! - Det går bra. Koncentrera dig.
Du klarar det.
Här.
Koppla upp den.
Den är på.
- Hjärtflimmer. Laddar. - Ge stöt.
Undan!
Fortfarande hjärtflimmer.
- Laddar igen. - Stöt.
Undan!
Andas. Du klarar det. Såja.
Tack, gode Gud.
Goda nyheter, vi har ett säkert ställe
för nödlandning.
Vänligen sätt er ner. Vi påbörjar nedgång.
Nu tänker hon landa planet.
...spänn fast säkerhetsbältena.
Är den fortfarande inne?
- Rörde den sig? - Det ser bra ut.
Kabinpersonalen kan förbereda för landning.
Jag gör inte mitt jobb om jag inte ber er att sitta.
Jag gör inte mitt jobb om jag lyssnar, men ni borde sätta er i säkerhet.
Jag chansar.
Okej.
Kom igen!
Jag rör mig för mycket. Jag behöver fler händer.
- Nathan? - Va?
- Jag behöver din hjälp. - Jag är lite upptagen.
- Har han haft nån hjärtrytm? - Det spelar ingen roll.
Permanent hjärnskada efter sex minuter. Det spelar roll för Max.
Om jag kommer dit, förlorar jag honom.
Stannar du förlorar vi två personer.
Nej, vi förlorar inte nån.
Vi gör inte det, okej?
Okej.
Det går för sakta.
Jag behöver...
Har du dina nycklar?
- Ja. - Jag behöver dem.
Jag behöver mer blodflöde för att lätta trycket fortare.
Om jag kan klippa nålen med din nagelklippare
och sätta sugröret över nålen...
Jag gör det här.
Håll honom helt... stilla.
Kom igen!
Handsprit.
Okej.
Klipp nålen. Bra.
Klipp sugröret...
Över nålen, in i skallen...
Snälla, passa.
Jag behöver en mugg.
Ge mig en mugg.
Det där var otroligt.
Det coolaste jag ser är dagisbarn med tänder som växer bakom tänderna.
Kom igen!
Puls. Betyder det att han har puls?
Han har puls.
Välkommen tillbaka.
Blod.
Det är bara blod.
Det är marken, Mer.
Vi har landat.
Vi är på marken.
Lugnt och fint, klara? Vi går.
Han fick ett anfall av en epiduralblödning.
Jag skrev ner allt och tejpade fast det på hans bröst.
Tack för att du höll honom vid liv.
Givetvis.
Doktorn.
Kapten.
Trevligt att flyga med dig.
Tack.
Tack för att du fixade min handled.
Jag kanske borde ringa dig för ett återbesök?
Din vanliga läkare borde kunna ta hand om det.
Säkert? Jag flyger till Seattle hela tiden.
Det vore inget problem att svänga förbi så att du kan ta en titt.
Det är inte nödvändigt.
Ta hand om dig.
Vi gjorde det.
Ja.
Ska du på konferensen?
Jag tror att jag har lärt mig tillräckligt.
Tack.
Jag vet inte ens var vi är.
Sioux Falls, tydligen.
Jaså.
De måste ha ett bra hotell.
Om det inte är bra, måste det vara halvbra.
Vi är fast här. Vi måste sova.
Men inte ihop.
Du bara...
Du behandlade just en killes hjärnblödning med ett sugrör.
Du är så orädd när det gäller mycket.
Hur kan du fortfarande vara rädd?
Jag är inte rädd.
En av de mest oberäkneliga sakerna med turbulens är följderna.
Jag gör ett val. Jag prioriterar min familj och min syster.
Nej. Snälla.
Låtsas inte att det handlar om Pierce.
- Du är rädd. - För vadå?
För honom. För att släppa honom.
Var är Derek?
Allting har skakats om, gjorts ogjort, och vänts upp och ner.
Nån gång måste du släppa taget.
- Jag vill inte prata om det här. - Bra. Jag vill inte prata om det.
Jag vill inte prata alls? Jag vill gå framåt.
Jag vill leva mitt liv för jag är här. Jag har ett liv, och du också.
Se inte på mig som om jag inte vet vad jag pratar om, för det gör jag.
Det kunde ha varit du i sätet utan bälte.
Men det var det inte.
Jag mår bra.
Och det gör du med.
Om du kan undvika flygolyckan, väljer du det? Tar du det säkra före det osäkra?
Det måste vara ett bra hotell.
Eller går du ombord och chansar?
Fyrstjärnigt hotell? Femstjärnigt? Hur bra pratar vi om?
Jag håller inte din hand.