- I tidigare avsni - Kyle Diaz har fått diagnosen MS.
- Vi är lika. - Jag sa att vi kanske kunde dejta.
Om Jackson kan visa bedrägeri kan han få vårdnaden.
- Jackson kan stämma mig. - Jag vill ta en annan väg.
- Kontaktförbudet var en miss. - Du var min bästa vän, April.
Jag har fått Preminger-stipendiet.
- Ni kan lösa det här. - Du kan träffa Sofia när du vill.
Min exfru vill ta vår dotter.
- Sex månaders avstängning. - Jag försökte rädda henne.
Jag ville säga upp dig!
- Beklagar att jag gör dig besviken. - Tack, dr Warren.
Kirurgers tempo utvärderas.
- Borstade du allihop? - Ja.
Det betyder inte att snabbare är lika med bättre.
- Fortsätt så. - Maggie? - Jag hittade dem.
- Var då? - Under min kudde.
- Nån sov med mig i natt. - Är DeLuca här?
- Absolut inte. - Fel fot!
- Man kan ställa fel diagnos. - Vi är som kattanter.
- Barnen är våra katter. - Jag har bara slutat...
- Läs av rummet. - ...ha s-e-x med DeLuca.
Vi hinner inte alltid tänka.
Mamma, varför slutade moster Maggie ha s-e-x med DeLuca?
Han klarade inte av att hon var hennes c-h-e-f.
Dejta aldrig en kille som inte vill se dig ha m-a-k-t.
- De snappar upp allt. - Jag är klar.
Det är då problem uppstår.
Jag pallar inte mer. Häromdagen övervägde jag att bli barista.
"Jag var anestesiolog, nu väcker jag folk."
- Det är inget originellt val. - Jag måste göra nåt. Jag blir tokig!
- Jag är så långt efter. - Du har mer erfarenhet än de andra.
Det är lustigt. Du har varit läkare längre än de... eller jag.
- Vad är det lustiga? - Inget.
- Nu skulle det passa med en kaffe. - Jo.
- Hej! Förlåt att jag är sen! - Vill du ha nåt?
Det är lugnt. Vi borde väl köra i gång.
- Hur går det? - Bra! Penny och jag har hittat bostad.
- En lägenhet? Är den liten? - Två sovrum.
Och den ligger nära flera bra skolor!
- Har du valt skolor? - Jag tänkte att vi kan diskutera dem.
Du tycks redan ha bestämt att hon ska börja skolan i New York.
Om hon gör det måste hon fylla i en ansökan, vilket...
Vi måste ta ett steg tillbaka.
Nånstans verkar du ha hört mig säga: "Snälla, Callie, ta min dotter."
- Det hände inte. - Jag sa ju att jag vill diskutera det.
Nej, du sa: "Du kan träffa Sofia när du vill."
- Det var inte så jag menade. - "Jag kan..."
- Jag var bara uppspelt inför flytten. - Flytta! Var lycklig med Penny!
- Men ta inte min dotter. - Säg inte "din" dotter.
Hon är min dotter. Och din. Och hon bor här.
Jag vet inte varför vi pratar om skolor och sovrum där...
- Kan hon inte hälsa på där? - Nej, det...
Det är därför vi är här och diskuterar saken.
- Vi diskuterar bara alternativen. - Det låter inte så.
Rockstjärnan är fortfarande snuskig. Och påhittig!
Ja, jag måste hitta på nya namn på hans...
- Åh, nej. - Vad?
- Kyle vill ses på middag. - Varför ser du ut så?
- Nej, jag går inte! - Varför inte? Du får gratis mat!
- Vi klarar oss bra med fingrarna. - De duger väl till annat också?
Det här är kul, men vi har inget gemensamt.
- Dejtar kirurger musiker? - Han är pratsam.
Det är Grey. Hon vill ha provsvar...
Nej! Nej!
- Vad är det? - Jag skickade nåt snuskigt...
- Ja? - ...till Meredith Grey.
- Ångra, ångra, ångra! - Det går inte!
- Där är du! - Jag är ledsen.
Det borde du vara. Har du Sheilas provsvar?
- Dr Grey... - Ja?
Inget. Tack. Du har klass.
Hej, Sheila. Här är dr Edwards, som ska assistera mig.
Sheila Davis, leversvulst. Den ska opereras bort i eftermiddag.
- Hon har slutat med p-piller... - Kan du hämta min handväska?
- Fixar du till dig inför ingreppet? - Nej, för honom.
- James kommer i dag! - James?
Min pojkvän. Typ. Jag vill inte säga själsfrände...
- Jag ska äntligen få träffa honom. - Har du aldrig träffat din pojkvän?
- De träffades på nätet. - För ett år sen. Vilket år!
Vi har bara hörts via mess, men nu ville han komma hit.
- Så rart. - Man kan säga mycket i ett mess.
Varför tillåter jag det här?
- Han väntar sig min profilbild. - Du ser jättefin ut.
Dr Edwards har också en förstadejt i dag.
- En stor. Jättestor, tydligen. - Vad roligt!
Nej, det är inte bestämt än.
Vi kommer tillbaka innan ingreppet. - Kom, Edwards.
- Du fick visst mitt sms. - Minst sagt.
- Det skulle inte till dig. - Tur det. Det lät smärtsamt!
- Jag borde ha varit mer försiktig. - Spara din energi. Du lär behöva den.
- Kan vi glömma det? - Nej. Har du gjort det här?
Nej. Jag... improviserade.
Men... Okej.
- Är din son här? - Ja, hennes eller min.
Polisen sa nåt om en skottlossning! Barnen var hemma med barnvakten.
Efternamnen är Green och Cole.
- Jag är här. - Jag har ingen sån.
- Jag blev sökt. Ett skottskadat barn. - Ett av våra?
Vi har en skottskadad åttaåring.
- Herregud! - Vems son är det?
- Vems son är skjuten? - Vi återkommer så fort vi vet mer.
- Snälla, låt båda vara vid liv. - Följ med mig.
Tack, men jag behöver bara Hunt, Wilson, kardiolog och neurolog.
Ni andra kan gå.
Vi måste få se vem det är!
Åttaårig pojke, skottskada i buken. Stabil efter vätsketillförsel.
- Vem är det? Jag ser inte! - Vi ska ta hand om honom.
Nej! Det är Brandon!
Peter! Peter! Hjärtat!
- Kör in honom. - Ur vägen!
- Brandon, mamma är här. - Vi hjälper honom.
- Endotrakealtub på plats. - Tydliga andningsljud.
- Vet nån vad som hände? - Var fanns barnvakten?
Skottskada i högra, övre kvadranten. Buken är mjuk.
- Jag behöver... - ...ultraljud. Jag fixar det.
- Takykardi, men stark puls. - Shepherd?
- Kulan gick genom ryggraden. - Alla måste ut.
Ni hörde honom. Tack och hej.
- Är ni redo? - Ring om ni behöver oss.
...två, tre, nu!
Pierce, vi klarar oss.
Sofia trivs så bra på dansen. Varför byta skola mitt i terminen?
- Vi flyttar henne inte förrän... - "Vi" gör inget!
Jaha. "Vi" är du och Penny... Du kan inte bara bestämma.
Inget är bestämt. Jag ville prata och visa att jag tänkt efter.
Det är inte upp till dig.
- Att riva upp hennes liv... - Hur då?
Du flyttade tre gånger per år som barn. Kan inte livet vara så?
- Jag måste jobba. - Vill du ha broschyrerna?
Nej. Det vill jag inte.
- Han är så liten! - Han är så liten, ja.
- Skulle du till mödravården i morgon? - Ja.
- Kan du... berätta hur det går? - Självklart. Jag hör av mig direkt.
- Tack. - Det är väl självklart.
Brandons skador är svåra, och vi ska operera nu.
Kulan träffade hans ryggrad. Vi utvärderar.
- Patty! - Sköt de mot dig?
- Jag lämnade rummet i nån minut. - Har de hittat den skyldige?
Nej. Pojkarna hittade ditt vapen. De lekte med det.
Ditt vapen? Har du ett vapen?
Ja, men det är inlåst.
Nej! Nej!
Vi lekte bara. Sen avlossades det.
- Har jag dödat honom? - Nej, Peter.
Brandon lever. Vi ska ta hand om honom nu.
Jag måste tala med er.
- Det vet vi inte. - Va?
Vi sa att han inte dödade sin vän. Det vet vi ju inte än.
Hej.
- Hur är det? - Ja, jag behövde bara lite andrum.
Ett litet barn kom in med en skottskada. Det är hemskt.
Okej, det får räcka.
- Hur gick det med Arizona? - Hon vill inte ens diskutera det.
- Jag beklagar. - Var det förhastat av mig?
Jag försöker få till en diskussion, men hon verkar grälsjuk. Har jag fel?
Jag kan inte hjälpa dig.
En dag får jag kanske ha en åsikt om Sofias liv, men inte riktigt än.
Det skulle bara göra saken värre. Jag kan bara säga: "Jag beklagar."
Det suger.
- Alla värden är normala. - Bra. - Hur känns det?
- Vad är det, Sheila? - Inget. Han sms: ade mig precis.
Han är här och han kom ihåg att jag älskar svärdsliljor.
Jag blev bara lite till mig.
Okej. Vi försöker lugna oss.
- Sheila Davis? - Ja. Är han här?
Ja... Hej.
- Va? Vem är du? - Jag är James.
- Överraskning! - Nej.
Jag vet att jag inte är som du trodde, och jag beklagar...
- Herregud! - När du sa att du var sjuk...
- Du nätlurade henne. - Nej, jag...
- Ut härifrån! - Sheila, det är James.
- Ut! - Ring väktarna. - James, kom.
- James! - Ut!
- L1 har lämnat fragment i ryggmärgen. - Var det hans mammas vapen?
- Hon hade det inlåst. - Hon borde bli inlåst.
- Hon kanske blir det, för vållande. - Det händer aldrig.
- Har du ett vapen? - Nej, jag är läkare, inte skytt.
- Du har ju varit i armén. - Ja, för man behöver vapen där.
Och varje dag opereras nåns barn för skottskador.
När ska folk lära sig?
- Man behöver inte vapen som försvar. - Eller så gör man det.
Jag har en pistol.
- Eller hur. - Det har jag.
- Har du en pistol? Varför det? - Som försvar.
- Har du använt det? - Nej, det har inte behövts.
- Tur att ingen har använt det. - En pojke kan ha dödat sin kompis.
Två liv står på spel. Kan vi fokusera på det?
Tång.
Vad hände?
- Ursäkta? - Hur... Var fanns du?
- De fick tag på ett vapen. - Jag...
- Jag lämnade rummet i en minut. - Jo, men varför?
- Ursäkta? - Skulle du ladda mobilen? Eller sms: a?
Nej! Polisen har redan förhört mig.
Varför var du borta medan de hann låsa upp en låda...
...hitta ett vapen och avlossa det?
- Ditt jobb var att ta hand om dem. - Och jag gjorde mitt jobb.
Pojkarna är åtta år gamla. Jag måste inte bevaka dem hela tiden.
De är snälla pojkar.
Jag borde kunna gå på toaletten utan att de skjuter varann.
- Dr Pierce. - Jag lagade mat åt dem!
- Det här var inte mitt fel! - Kan du titta på det här?
Förlåt. Förlåt.
Har de ringt nån åt dig? Är din mamma på väg?
Dr Pierce.
Vi pratades vid varje dag i ett år, och så är han en lögnare!
Men jag är idioten. Jag sa att jag älskar honom.
- Du var redo för nåt bra. - Somliga framstår som bra över nätet.
- Ibland verkar de alltför bra. - Han var så bra på nätet!
Herregud. Nej, nej, nej!
- Vad gör han här? - Är det killen du skulle...
- Låt bli. - Visst. Jag har ju klass.
Hej! Vad gör du... Jag jobbar.
- Jag kan haka på. - Kyle Diaz.
- Hej. Känner jag dig? - Vad gör du här?
- Du ville ju ses. - Jag ville så mycket.
- Jag får James, och du får det där. - Jag jobbar.
- Gå om du vill. - Där ser du!
Nej, du måste gå, för jag måste operera.
- Får jag titta på när du jobbar? - Nej, det är privat.
Operationssalen är privat. Jag jobbar!
Det här är operationshissen. Det är ett sterilt område.
Du är inte steril. Du är väldigt, väldigt smutsig.
Robbins. Jag har tittat på ST-läkarnas schema.
Att tappa Warren och Blake kommer att få följder.
- Klarar du dig utan i några dagar? - Nej.
- Du kan få två AT-läkare... - Nej! Varför just jag?
- Varför ska jag vara din dörrmatta? - Robbins, du överreagerar lite.
- Callie ska flytta till New York. - Va?
- Hon vill ta med sig Sofia. - Kan hon det?
- Hej! Vad gör du här? - Jag gör det.
- Vad? - Nånting.
Utöver att se på när tvätten torkar.
- Förklara. - Jag ska träffa Don Heller.
- Menar du allvar? - Ja. Jag har sju år som anestesiolog.
Det är perfekt. Jag kan tjäna pengar och få tid i en operationssal.
- Alla vinner på det. - Vad säger Bailey?
- Det kanske inte blir nåt. - Ja, så varför fråga, innan man vet?
- Vilken idiotisk idé! - Det är en bra idé.
Lycka till.
Det är en lysande idé.
- Jag ser inga blödningar. - Kommer du fram?
Det läcker CSF. Vi måste ta ut kotan för att minska trycket på ryggmärgen-
-men då måste jag skära i aorta.
- Förlamningsrisk. Finns nåt val? - En skena.
- Då minskas inte trycket. - Risken kvarstår.
- Vad ska du göra? - Hinner jag prata med hans mamma?
Båda alternativ innebär en förlamningsrisk.
Jag rekommenderar operationen.
- Måste jag bestämma det nu? - Vi kan tyvärr inte vänta.
Okej. Gör vad ni kan.
- Han överlever väl? - Danielle.
- Vi hoppas det. - Han klarar sig.
- Danielle, tyst med dig! - Va?
- Be för att han överlever. - Skyll inte på Peter.
Pistolen var inlåst!
Skärp dig! Det var ditt hem, ditt vapen-
- och ditt barn som kände till det! Jag skickade mitt barn hem till dig-
- och ditt barn kan ha gjort honom till mördare!
Hej! Barnen mår bra.
- Vad har hänt? - Jag ville bara kolla.
- Vad är det? - Ni har inte hört.
En åttaåring kom in, skjuten av sin kompis.
- Herregud. - Så jag ville kolla läget.
Okej.
Herregud...! Barn med vapen.
Sluta. Det är för hemskt.
Tänk på det sen. Vi pratar inte om barn med vapen under ingreppet.
Richard, hon erbjöd umgängesrätt.
- Hon menade nog inte så. - Min advokat sa...
- Din advokat? - Jag måste skydda mina rättigheter!
Jag förstår att du känner så, men du och Torres löser det.
- Jag har sett Jackson och April... - Ja. Vilken röra!
- Det börjar med överreaktioner. - Överreagerar jag?
Sofia är för viktig för att du inte ska överväga om du gör det.
Du har rätt, förstås. Det vet jag också.
Dra upp mot huvudet. Bra.
- Vad är det? - Jag ska hitta kärlen och...
- Nej, varför ställde du in din dejt? - Det är inget. Vad är det med dig?
- Va? - Du ska inte uppmuntra sånt.
Du ska uppmuntra mig att jobba. Förstör mitt liv!
- Är han inte värd mer efter alla sms? - Det är bara sms.
- Visst, det har varit upphetsande... - Jag vet det.
- Förväntningarna är för höga. - Det vet du inte.
Jag vet att jag gör mig i skrift. Jag glänser verkligen.
Men när jag ska interagera i verkligheten...
- Du ville jobba och inte prata. - Jag ville inte prata om nåt hemskt.
Jag pratar gärna om det här. Fast det är också hemskt.
- Jag är i helvetet. - Du bad mig förstöra ditt liv.
Blodtrycket faller.
- Hur går det med bentransplantatet? - Jag stänger nu.
- Är det hemma hos oss? - Va?
- Vapnet. Var är det? - På ett säkert ställe.
- Jag vill veta var. - Under sängen.
- Under vår säng? - Där det behövs.
- Jag vill inte ha ett vapen hemma. - Det gör mig trygg.
- Det ökar risken att bli skjuten. - Alex.
Jag har blivit skjuten.
- Blodtrycket är 60/40. - När jag är klar ska det förbättras.
Skynda på.
- Allt väl? - Ja då. Jag tittar bara.
- Han har lågt blodtryck. - Du skulle passa som polis.
- Du skrämde barnvakten. - Jag vet inte varför jag gjorde så.
Jag har syskonbarn. En gång tittade jag bort i en sekund.
Då hann min systerson välta ut en påse mjöl. Han är tre.
Jag tänkte: "Tänk om det hade varit kokande vatten."
Jag är inte van vid det här. Att vara rädd och orolig.
De är inte ens mina barn.
Jag förstår. De är din familj.
Familjen gör en knäpp.
Det är nåt nytt för mig.
- Har du en minut? - Vad gör du...
Jag kom förbi för att... Jag har pratat med Don Heller.
- Jaså? - Jag ska jobba som anestesiolog.
- Han tar gärna emot mig. - Nej.
- Ben. Nej! - Jag klarar inte fem månaders dödtid.
- Du är avstängd. - Ja, från kirurgprogrammet.
Jag ska inte operera, men jag kan ändå ha en inkomst.
Ingen kommer att gå hungrig.
- Hur tror du att folk skulle tolka det? - Som att jag jobbar!
- Jag skulle framstå... - Du? Det handlar alltid om dig!
- Vad ska jag göra? - Jag vet inte, men inte så!
Du är chef på kirurgen, inte anestesiologen.
Det är inte ditt beslut.
- Ben, du kan göra så här... - Ja.
...men då får du hitta nån annanstans att sova.
- Hur går det? - Micro Penfield fyra. Lite till...
- Han har kammarflimmer. - Paddlar!
- Nej, han är inte stabil. - Vi måste!
- Då blir han förlamad. - Ge 125 mg amiodaron.
- Jag behöver bara en minut. - Vi måste göra det nu.
- Då kan han aldrig gå! - Inte om han dör heller.
- Amelia, undan! - Jag måste... Helvete!
Kör.
- Mår Sheila bra? - Sheila vill att du går.
Jag menade inte att ljuga. Vi chattade varje dag.
Jag har aldrig blivit sedd eller älskad för den jag är förr.
- Inte för den du är, direkt. - Jo, inte hur jag ser ut.
När hon bad om foto såg jag mig i spegeln och blev rädd.
Jag förstod att det kunde bli så här, men eftersom hon var döende...
- Hon är inte döende. - Tumören...
Den är godartad. Risken att dö är väldigt låg.
- Var inte du döende?! - Var inte du 1,88?
- Hur kunde du ljuga? - Du sa att du hade hår!
Tänk att du är så ytlig!
- Vem ringer väktarna? - Jag.
- Och jag tar Sheila. Du kan gå. - Va?
Edwards, gå på dejt! Bättre det än att bli knäpp, som jag.
Eller att ha sex via mobilen. Gå nu - och messa mig inte!
- Du tog ett år av mitt liv! - Sluta skrika.
- Så du älskar mig? - Nej! Jag älskade en främling.
- Vad är det, Torres? - Vi hade möte, men du är upptagen.
- Vad gäller det? - Det kan vänta.
- Jag lär inte bli mindre upptagen. - Jag väntar helst.
- Vad är det? - Jag flyttar till New York.
Med Penny Blake. Jag slutar på Grey-Sloan.
- Ursäkta oss. - Visst.
- När? - Penny börjar om några månader.
- Jag har lite att fixa. - Typ ett jobb?
Jag har fått ett erbjudande från NYU, och Columbia har också ringt.
- Blir du överläkare? - Nej. Det blir mindre jobb.
Penny jobbar ju mycket, och jag hoppas kunna ta med Sofia.
- Vad är det? - Din karriär.
Du är överläkare, hon är ST-läkare. Släpper du allt för ett kjolstyg?
Jag ville bara upplysa dig om det. Arizona ger mig nog med skuldkänslor.
Ge dextros. Jag är tillbaka om en halvtimme.
Det är dr Robbins. Ursäkta, varifrån ringde du?
Ja, det är jag. Visst har jag tid.
Chansen att han återfår rörligheten är ganska liten.
Han får gå i fysioterapi, så han kan bli bättre...
- Men kan han gå igen? - Jag beklagar, det är osannolikt.
Pistolen var inlåst i en låda.
- Jag förstår inte... - Barn är uppmärksamma.
De snappar upp allt man gör.
Jag beklagar att det här hände.
- Hej. - Så Brandon är inte död?
Nej.
Kommer han aldrig att kunna gå? Eller cykla?
Är han arg på mig?
Om Brandon hade skadat dig, hade du varit arg då?
- Lite grann. Men det var ju en olycka. - Just precis.
Lova mig en sak.
Varje gång du mår dåligt av det här så säger du:
"Det var en olycka. Det var inte meningen."
Jag vet det, men du måste också veta det. Lova mig att säga:
"Det var inte meningen."
- Vi kan gå nu, eller hur? - Lova det.
Peter, det är dags att gå.
Det var inte meningen.
Brandon mår bra. Hans blodtryck...
Jag bodde i min bil när jag var sexton år gammal.
Varje natt hörde jag röster.
Folk som gick förbi, folk som inte hade... nånting alls.
De hade ingenting att förlora.
Jag var rädd att de skulle ta mina saker eller mig.
Det här vapnet fick mig att känna att jag hade nåt som inte de hade.
Men i dag...
Den där lille pojken kan aldrig mer gå.
- Jo, han överlevde. - Knappt.
På den tiden värderade jag inte mitt liv så högt, men nu...
Det är annorlunda nu. Jag har vuxit ifrån det här.
Jag behöver det inte. Jag vill inte ha det.
Jag trodde att vi skulle ta ett glas. Du sa "nånstans fint".
Kom igen! Det här är helig mark.
Det är smutsig mark, med en smutsig matta.
- Har de nånsin städat här? - Nej, de har inte ändrat på nåt.
De vill inte ändra akustiken... eller stämningen.
Alla stora musiker i Seattle har spelat in här.
Och numera även jag.
Jag har alltid velat spela in här.
Just här, i det här rummet.
Det är här jag känner mig som bäst. Det här är mitt bästa jag.
Jag fattar. Operationssalen är sån för mig.
Känslan av tvättsvampen, lukten av antiseptika. Det är...
Luften förändras när man går in där. Det blir svalare och hjärnan vaknar.
Man skärper sig.
- Man blir laddad. - Ja, precis.
Okej.
- Jag gillar det. - Vad skönt! Tack.
- Vad? - Ska du inte spela nåt?
- Vill du det? - Är det inte så du raggar?
Det är hela mitt liv. När jag spelar så släpper jag folk inpå livet.
Okej, det är så jag raggar.
- Det funkar alltid. - Säkert.
Ska jag spela nåt för dig?
Kyle, du behöver inte ragga.
- Okej, vi kan gå. - Jag vill hem till barnen.
Jag gjorde nåt bra i dag. Jag förenade två hjärtan.
Jag främjade kärleken. Vad är det?
- Jag vet inte hur man gör. - Gör vad?
- Älskar dina barn. Jag älskar dem. - De älskar dig.
Jag älskar dem så att...
Om nåt händer dem så dör jag. Mitt hjärta är vidöppet.
De är så sköra! Jag förstår inte hur du klarar det.
Det är hemskt.
Ibland måste man kämpa vidare och lägga det hemska åt sidan.
- Jag tror att du räddade pojken i dag. - Jag förlamade honom.
- Jag var långsam. - Jag syftade på Peter.
Nathan...
- Nathan var otrogen mot min syster. - Jag vet. Jag...
När hon fick veta det ringde hon mig, och jag sa...
Jag sa:
"Glöm honom. Sätt dig på en helikopter och kom hit."
Jag sa åt henne att kliva på helikoptern.
Det var jag som gjorde det.
Det var det sista jag sa till henne.
"Det var inte meningen."
Hej.
- En nattoperation? - Ja.
- Allt väl? - Jag undrar om du vill följa med.
- Till mödravården. - Självklart.
- Bra. Barnet ska veta att du är där. - Jag kommer att vara där.
- Klockan nio. - Okej.
Hej! Där är han ju!
- Kul att det löste sig. - Ja, det gjorde det.
När första skottet har avlossats är vi fast.
Hon var så liten!
Minns du när Sofia låg här och hennes puls syntes i hela kroppen?
Hon var omöjligt liten! Det är otroligt att hon var så liten.
Det är nästan omöjligt att ta tillbaka det.
Jag agerade förhastat. Förlåt.
Jag var uppspelt i början, och jag har bara gjort fel sen dess.
Sofia är vår lilla flicka, och jag smider inte planer utan dig.
- Snälla, tro mig! - Bartonskolan ringde mig.
De ville prata om hennes ansökan, som de älskade.
Och du smider inte planer utan mig?
De har en väntelista. Det betyder inte...
- Jag tänker inte prata om det mer. - Jag vill inte lämna Sofia här.
- Vi måste... - Prata inte med mig om det.
Frågan blir om vi ska ge svarseld...
- Har du skaffat advokat? - Ja. Prata med henne.
- Du har skaffat advokat... - Ja.
Och jag som trodde att jag gjorde nåt förhastat.
Det var du som började.
- Okej. - ...och förklara krig.