"Var inte rädd." Jag har sagt det så många gånger.
AT-läkaren står bredvid patienten med en skalpell eller kanyl-
-och vågar inte börja.
Jag sa ju att det inte var långt. Femton meter?
Det var femton trevliga meter.
Vilken dejt var det här? Jag vill skriva rätt i dagboken.
En och sen en till. Det blir två.
- Och skjutsen hem? - Jag höll på att somna.
Vi åt och pratade. Vi skrattade. Det kändes som en dejt.
Vad spelar det för roll?
- Mitt lyckotal är tre. - De är rädda.
Ja... Bättre lycka nästa gång.
De vet vad de ska göra. De behöver bara lite stöd.
Vänta.
- Du sa inte god natt. - Så tanklöst... av mig.
- God natt. - God natt.
- Håll ut. - Ja, sir.
- Jag måste sova. Jag har ronden. - Jag vet, jag vet.
God natt.
Jag älskar dig.
Tack.
- Försöker du smyga ut? - Hej. Förlåt.
- Ska vi inte ta en kaffe? - Jag kan inte.
- Jag ska hjälpa Bailey med myotomin. - Visst, ja.
- Messa mig sen. Jag vill veta allt! - Okej.
- Hallå? - Jaha.
Ut! Ut härifrån!
Ut härifrån! Ut!
- Vad händer? - Jag vet inte.
- Vad gör du här? - Släng ut honom!
- Vad har du gjort? - Inget! Jag sov och sen skrek hon.
- Mer... Hur är det? - Vad händer?
- Släng ut honom. - Jag har inte gjort nåt.
- Släng ut honom! - Ut!
Mer... Mer, han har gått.
Kan du öppna? Jag är orolig.
- Har han gått? - Ja.
Flytta shunten till måndag. Nåt mer? Jag hör av mig.
- Kommer Shepherd inte? - Nej.
- Är hon sjuk? - Jag vet inte. Jag kan hälsa.
Ja, tack. Det blir bra.
Ashley Hughes, 21. Krosskador mot höften.
- Vad hände? - ...föll...
- Vad föll på dig? - Jag.
- Okej. Du blöder rätt rejält. - Tänk inte på mig, hjälp henne.
Kör in henne och sök Torres.
Rotko-barnet blir kvar.
Du sa att vi borde göra nåt. Åt April.
- Det var din idé. - Jag sa inte "berätta för Jackson".
April. Hej!
- Vi tar nästa hiss. - Jaha... Okej.
Ja... Du kan väl vara tydligare nästa gång.
Vet du hur länge det är sen jag träffade din mamma?
Alldeles för länge! Hennes plan landar snart.
Och resan hit har väl inget att göra med mig-
-eller nåt du kanske råkat nämna?
Min fru och jag har inga hemligheter för varann.
Jag vill gärna träffa henne och hon vill gärna träffa dig.
Om du känner nåt annat så är det ju synd.
Dina skador är lindrigare än Ashleys. Kan du berätta vad som hände?
Jag tror inte att det... Ashley är en fin dam.
Och du och damen...
Det underlättar behandlingen att vi vet vad som hände.
Man skvallrar inte om sånt.
Han är rolig och söt. Än sen om han är stor?
Jag är idrottare och springer maraton.
- Jag säger inte nej. - Det kanske du borde ha gjort.
Säg inte så. Folk har så mycket fördomar.
Ska jag inte dejta stora killar? Jag gillar honom verkligen!
Hon bjöd hem mig, vilket förvånade mig.
Självklart tänkte jag på storleken, men jag ger mig inte.
- Jag ville bestiga Mount Everest. - Det känns konstigt att prata om.
- Mina ben på hans axlar. - Det var fint.
Mina fötter hamnade högt upp. Det var knepigt, men jag ville.
Det var verkligen värt det, ända tills...
Jag slant... Hennes ben knäcktes.
- Det var... hemskt. - Det var hemskt.
- Det här är värre. - Smärtan är kvar.
- Vi får söva ner henne. - Då måste hon intuberas.
Warren! Jag behöver din hjälp.
Ashley, jag kan lindra smärtan-
- om du tror att du klarar av ännu mer smärta nu på en gång.
Vi måste få benen på plats igen. Vi kan operera eller...
- Lika bra att få det gjort. - Du bestämmer.
- Satsa stort eller inte alls. - Okej.
Edwards, vänster ben. Jag tar höger.
- Båda samtidigt? - Så slipper hon lida två gånger.
Warren, håll henne på plats.
- Håll ut. Det är snart över. - Herregud!
- Nej! - Alla redo?
Jag räknar till tre. Ett, två, tre.
Hon kan inte stanna där hela dagen.
Vill hon ha mat eller bara kaffe? Eller te?
- Vad vet vi om killen? - Inte mycket.
Hej!
Hur är det? Vi har gjort kaffe.
- Hur är det? - Var har vi allrengöringen?
- Va? - Den blå vätskan vi städar med.
Förr stod den bakom hushållspappret.
- Meredith, vad hände? - Jag hittade den!
Meredith! Du undrar väl vad jag gör här.
Jag sov här i natt. På soffan. Jag tänkte smyga ut innan du vaknade.
- Kan jag ha den på spisen? - Ja.
Det måste vara tio års flott här.
Förlåt att jag inte frågade. Jag behövde bara nånstans att sova.
Nåt hände med Owen.
- Maggie! - Du sa det till mig.
- Nu ångrar jag det. - Jag ska gå. - Snälla, stanna!
Nåt hände dig och nåt hände Meredith.
Vi borde nog sätta oss och prata om det.
Kan jag använda klor i den här?
Vi har nåt medel under diskhon.
Vi ska skiktröntga Ashley.
Jag kommer strax.
Jag höll på att döda henne. Genom att ligga med henne.
Dr Blake, jag behöver hjälp. Jag sökte dr Torres, men hon....
Får jag se?
Oj! Ja, dr Torres eller... Har du sökt dr Robbins?
Dr Robbins opererar. Eftersom du och dr Torres är...
Okej. Jag fixar det.
Hej. Hon lekte med min dotter och snubblade.
Hon landade på en sten. Hon mår väl bra?
- Hej, hjärtat. Jag är dr Blake. - Jag är Sofia Sloan-Torres.
Jag vet. Jag jobbar med din mamma. Dina mammor.
- Jag har ont i huvudet. - Jag ska kika på såret.
Okej. Det ser inte så farligt ut.
Det är snöblandat regn på östkusten. Riktigt vidrigt!
- Kom du hit för solens skull? - Nej, för min sons skull.
- Hur är det med April? - Måste du lägga dig i?
Du skilde dig utan att jag sa ett ord.
- Jag vill bara prata med henne. - Nej.
- Låt mig hjälpa till. - Du skulle bara förvärra det.
Låt mig vara tydlig. Du ska inte prata med April.
Du ska inte pressa henne.
Det är min sak, inte din. Är det uppfattat?
Zola och Bailey är lämnade.
- Sover Ellis? - Ja.
- Och nu städar vi här. - Vi är klara i köket.
Okej. Räck mig desinfektionsmedlet.
- DeLuca hade bråttom. - Ja, han assisterar vid en myotomi.
Han sköter matstrupsdissektionen.
- Var är möbelpolishen? - Här.
Jag bad honom höra av sig, så jag väntar ett sms.
Owen messar hela tiden. Och ringer.
- Vad ska du göra? - Jag vet inte.
Jag hade inte heller gjort det.
Du känner Owen bättre än nån. Har du nåt råd åt Amelia?
Hur länge har fläcken varit där?
- Du är upptagen. - Jag gömmer mig.
Catherine Avery är tydligen här och jag orkar inte.
- Så länge jag opererar... - Så hemsk kan hon inte vara.
Hon är värre än så. Hon är som en orkan.
Man håller sig undan.
Du kan inte undvika henne för evigt, inte när hon ska bli Orkanfarmor.
Kanske inte, men jag kan undvika henne just nu.
Är du redo? Min första operation är med dig.
- Hon har brutit lårbenshalsen. - Det syntes inte i röntgen.
Jag såg en hund: hälften schäfer, hälften chihuahua.
Hur går det till?
Jag har sett en jättelastbil krossa en cabriolet.
Lastbilen var oskadd. Cabrioleten var mos.
Om chihuahuan är pappa, hur kom han upp på schäfern?
Ashley var ute på en nöjestur och hamnade i en frontalkrock.
Eller är schäfern pappa? Stod chihuahuan på en stege?
- Stopp! - Det är vetenskapliga frågor.
Inte du. Apparaten.
- Högra benet! - Det är blekt och kallt.
- Ingen puls. - Vi behöver en bår.
- Vad händer? - Ashley, jag såg nåt oroväckande.
Blodflödet till ditt högra ben är påverkat. Håll ut!
- Kom hit. Ett, två, tre. - Nu går vi.
- Benet börjar få färg. - Jag såg det i tid.
Det kan låta roligt, men man vill inte stöta på en schäfer.
- Det hände mig i college. - Det är inget passande samtalsämne.
- Det har du rätt i. - Fortsätt. - Jag gick hem med en kille.
När hans byxor åkte av slog min haka i golvet.
- Det gjorde den också. - Det är inte okej.
Jag sa: "Försvinn med den där!"
- Hur stor kan den ha varit? - Måste vi?
- Herregud. - Det är...
Dr Torres? Det är inte akut, men din dotter har skadat huvudet.
- Va? - Jag kan ta över.
När jag var gravid kändes alla operationer långa.
Hej, Catherine. Jag har ont om tid, för jag har en operation...
Sätt dig. Jag vet att du är trött. Det är ingen fara.
Vissa kvällar var fötterna så svullna att jag inte kunde ta av skorna.
Jag fick sova i dem ibland.
Jag antar att du pratat med Jackson.
Vi behöver inte prata om honom. Jag undrar hur du har det.
- Vilken vecka är det nu? - Jag...
Det är lugnt. Vi måste inte prata om det.
Tretton. Det närmar sig tretton veckor.
- Mår du illa på morgonen? - Nej, jag har haft tur hittills.
Då har du tur! Jag kunde inte sluta kräkas.
Jag trodde det var kräksjukan innan jag förstod att jag var gravid.
- Det var en chock. - Ja, det är verkligen överraskande.
Den morgon när jag såg resultatet kändes resten av dagen oöverstiglig.
- Det förstår jag. - Jag var redan så känslosam.
Men jag tänkte inte gråta hos advokaten.
Hjärtat, fick du beskedet samma dag som du skrev på för skilsmässan?
Ja, det var en tung dag.
Jag satt och lyssnade, men kunde bara tänka på att...
Jag behövde tid för att tänka och bearbeta.
Jag hade gjort likadant.
Hjärtat, vad som än händer...
Allt ser bra ut. Jag hoppas att vi slipper akuten ett tag nu.
Tack för hjälpen.
Vi ses snart.
- Allt väl? - Ja då.
- Sofia mår bra. Det är det viktiga. - Okej.
Det hade varit bra om du sökte mig innan behandlingen.
- Jag ville fatta läget först. - Ja, visst.
- Du kunde ha ringt Karev eller Grey. - Grey har ledigt, Karev stack nyss.
- Eller Bailey. - För ett sår på huvudet?
- Vad är det med dig? - Hon är mitt barn och...
Hon vet inget om dig. Vi har inte pratat om det.
Jaha. Okej.
Det här handlar om det jag sa i går.
Jag vill inte skapa konstig stämning.
Det är Arizona. Hon är inte arg, men du och jag har gått fort fram.
- Herregud. Hur tänkte jag? - Det är ingen fara.
- Hon blir redo nån dag. - Okej. Visst.
Förlåt. Jag kan vänta.
Är dammsugare så invecklade?
Det är en våtdammsugare.
- Montering? - "Fäst handtaget i botten."
Okej. Bultar?
Och cirkelmojängen. Vad hände med Owen?
- Inget. Små cirklar eller stora? - Små.
- Du ljuger. Skruvmejsel. - Jag kom på besök och han var full.
- Slang. Hur full? - Väldigt. Han sluddrade.
Han har försökt ringa. Jag är inte redo.
Var är han? Jag ska döda honom! Är du skadad?
- Fyll den här med vatten. Kallt. - Vad gör ni?
- Det är en fläck på mattan. - Är det akut?
- Det är en fläck. - Och då måste DeLuca ta över?
- Är han klar med myotomin? - Den blev inställd.
Okej, jag gör det själv. Dammsug fläcken!
Titta inte på mig.
Dr Robbins.
Jag hade inte pratat med Sofia om jag visste att du inte ville det.
- Va? - Vad har du gjort?
Callie förklarade att du inte är redo för att jag träffar Sofia.
- Det förstår jag. - Nej. Stopp.
- Jag har inte sagt så. - Jag vill be om ursäkt.
- Nej. Vi har inte diskuterat saken. - Hon ljög!
- Ljög Callie för mig om dig? - Det verkar så.
DeLuca har väl mycket att göra och glömde att höra av sig.
Funkar den över huvud taget? Hur länge har den legat i lådan?
- Är den åt rätt håll? - Ångan åker ut mot mattan.
Det har varit svårt för oss att ses.
Det var lättare innan vi berättade för alla om oss.
Det är så lustigt.
Vad är det? Varför växlar ni blickar och inte ord?
Han har varit lite svår att få tag på och inte helt ärlig.
- Lite, ja. Och? - Han nobbar dig.
- Nej. Han gör inget med mig. - Det är problemet.
- Ge mig den där! - Dumpar han mig?
- Det är ju löjligt! - Eller inte.
- Vart ska du? - Ingen nobbar mig.
- Jag är nobbaren. - Det är ingen bra idé.
- Mer, vill du hjälpa till? - Fläcken går inte ur.
Blanda inte in mig i ditt och Pennys förhållande.
- Hon är snabb. Jag sa nåt dumt. - Jag vet.
Jag har inget emot att Penny träffar Sofia...
- ...men att du skyller på mig... - Jag tänkte inte.
- Jag bara sa det. - Om ni har problem, lös dem.
Blanda inte in mig. Jag är less på det.
- Är det Amelia? - Jag hälsade från dig, dr Hunt.
Jag lovar. Det här är min mamma.
- Vad har du gjort? - Ursäkta?
Jag blir likadan när Miranda blir arg.
Hon ignorerar mina sms också och vi bor ihop.
Det här är nog värre.
Jag köpte en fällkniv åt Tuck. Han ville börja tälja.
Den var jättefin, med träskaft och stålblad...
Men hon såg det inte på samma sätt.
Där jag såg ett överlevnadsverktyg såg hon ett farligt vapen.
- Förlät hon dig? - Till slut. Hon tar upp det ibland...
- ...men det har bleknat. - Det här har inte bleknat.
Jag fick ju be om ursäkt lite grann. Eller en hel del.
Jag sa att jag aldrig skulle göra nåt som kunde skada honom... eller henne.
Det vet hon, eftersom hon känner mig, men...
...ibland måste man säga det.
Jag sa "Jag älskar dig" och sen ljuger hon för mig.
- Sa hon inte samma sak? - Nej.
- Jag gjorde så mot Alex. - Hon kommer att säga det.
- Du gjorde ju det. - Ja, några år senare.
Några år? Jag kan inte ha det så här så länge.
Det är så att dejta överläkare. Man är AT-läkare hemma och på jobbet.
Käften. Och hon är ST-läkare.
- DeLuca. Får jag prata med dig? - Visst.
- Han har rätt. Pierce bestämmer allt. - Jag måste prata med Callie.
- Du undviker mig. - Nej. Inte alls.
- Jag ringer, utan svar. - Det är fullt upp.
- Visst. Operationen blev inställd. - Ja...
Vad är det, egentligen?
Okej, jag har väldigt mycket att göra.
Jag har inte tid eller tålamod för barnsliga lekar.
Vill du vara med mig eller inte?
Där har jag mitt svar.
- Det är inte... - Det var du som ville avslöja allt.
När vi gör det, då klarar du plötsligt inte av det.
- Jag beklagar. - Du kan gå.
- Mer, skåpet är redan städat. - Översta hyllan ska vara handdukar.
Mellanhyllan ska vara lakan och nedersta hyllan är för barnen.
- Okej. - Jag hittade 19 minischampon.
- I soporna eller... - Jag tar dem.
Det är samma sak som i en stor flaska.
- Mer, vad är det? - Det är hans dumma filt.
Vi har städat färdigt.
- Berätta vad som hände. - Hon fick en blodpropp i lungan.
Det är mitt fel. Jag reponerade benen i traumarummet.
- Sen dess har vi bara problem. - Sånt här händer.
- Jag borde inte ha pressat på. - Sluta. Du fattade ett beslut.
- Det var fel beslut. - Det var modigt.
Jag vet att du har skuldkänslor, men nu måste vi få bort proppen.
Hej. Jag hade ett oväntat samtal med din mamma.
- Helvete. Jag bad henne hålla tyst. - Det var jättetrevligt.
Vi kanske kan talas vid snart, bara vi två?
- Det vore trevligt. - Bra.
Hon har dött, va?
Hon mår bra. Hon fick komplikationer, men vi löste det.
Hon borde återhämta sig helt.
- Förlåt. Jag skadade dig väl inte? - Nej då.
- Vaknar hon snart? - Ja. Vi skickar ut nån.
- Allt väl? - Jag tror det.
- Hon är hos Meredith Grey. - Är hon?
Hon bad mig skicka några journaler och stannar där.
Om du skulle vilja göra nåt modigt.
- Varsågod. Sofias journal. - Tack.
Jag skrev inte ut henne. Bailey fick göra det.
Penny, förlåt...
Om vi inte känner likadant så är det okej.
Säg det. Jag lovar att lyssna.
Om du inte vill att jag träffar Sofia är det okej.
Men att få mig att må dåligt och att ljuga, det är inte okej.
Amelia är och hämtar barnen. De borde komma snart.
Du har tänt en brasa. Det är 20 grader ute, men visst.
Det här var Dereks filt.
Jag avskydde den. Den är inte mjuk eller varm.
Den är ingen fin färg.
Han hade den i husvagnen. Den kom med hit och till huset.
Han bäddade för oss framför eldstaden en gång.
Nu är han borta. Och jag har ändå kvar den.
- Jag blev rädd i morse. - Jag hörde det.
Är du okej?
Du tog med killen hit och det var hemskt.
Det var inte hemskt.
- Varför blev du rädd? - Det var underbart.
Han skulle gå och sen somnade vi.
Sen, när vi vaknade...
Jag... Han var där och jag...
Alla sa att jag var redo.
Du sa att det var okej, så jag tänkte få det gjort.
Men jag var inte redo för att det...
...kunde vara...
- Är du varm nog? - Ja då.
Kom ihåg att mamma har städat, så vi måste hålla ordning.
- Det kommer nån. - Hej.
Ta med din bror in och tvätta händerna.
Kom, Bailey.
Hej.
Jag ville träffa dig och be om ursäkt ordentligt.
Jag beklagar det som hände.
Det var tanklöst av mig. Jag vet inte varför jag...
Jag har ingen ursäkt. Riggs sa några saker som...
Och... jag beklagar verkligen.
Jag vet. Och du...
Jag har precis blivit nykter igen.
- Att hamna i den sitsen... - Jag borde aldrig ha satt dig i den.
- Det kommer inte att hända igen. - Nej.
Jag lovar.
Jag uppskattar det, men jag kan inte lita på dig.
Jag får förlita mig på mig själv.
Det är inte ditt fel, men du är inte med mig.
Jag kan inte göra det här med dig. Inte nu.
Kanske aldrig.
- Amelia, du känner mig... - Just nu känner jag att du ska gå.
Okej.
- Värdena är fina. - Tack.
De sa att du är vaken.
Hej.
- Han vill nog komma in. Är det okej? - Ja.
Ash, jag vet inte vad jag ska säga.
De säger att jag klarar mig.
Det gläder mig.
Chris, jag har besökt berget och det var spännande...
- ...men jag... - Du vill aldrig mer träffa mig, va?
Ingen behöver bestiga Mount Everest två gånger.
Hej! Sofia mår strålande...
...tack vare astronautklistermärken och Jello-O.
När visste du att Tuck var redo för att träffa Ben?
Tuck var ju så ung att han inte kunde ha en åsikt.
Det viktiga var om jag var redo.
Jag är redo, men jag gör allt för fort.
Jag gifter mig för fort, jag... Det var en sak när det bara var jag.
Du vet när du ser Sofia sparka en boll genom ett rum.
Du börjar dagdrömma om när Sofia gör segermålet i fotbolls-VM.
Hela arenan ropar hennes namn: "Torres, Torres!"
Allt går i ultrarapid och du sitter och gråter.
Ja. Gör du också så?
Frågan är-
- vem vill du ha som sitter och hejar vid din sida?
- Så mysigt! Vad gör vi? - Njuter av det rena. - Du smular.
- Hur mår DeLuca? - Han är en icke-fråga.
- Hur mår Hunt? - Han är också en icke-fråga.
- Vad äter jag? Ge mig nåt onyttigt. - Pizzan är på väg.
- Du är inte pizza. - Nej, jag är... Är Meredith här?
- Du borde gå. - Jag har varit orolig.
- Nej, du borde gå. - Det är okej.
Hej.
- Vem är det? - Läkaren som lagade mitt huvud.
Ja, det är hon. Minns du vad hon heter?
- Penny. Hon heter Penny. - Hej, Penny!
- Hej, Sofia! Hur mår huvudet? - Bra.
Det behöver lite glass och jag tänkte att du kanske vill följa med.
Jag känner likadant. Det har jag gjort länge.
Jag bara...
Jag vill att du äter glass med oss. Det vore trevligt.
- Du får säga nej. - Jag säger inte nej.
- Vad säger du? - Tack.
Är ni redo? Då går vi.
- Jackson, vill du äta middag med oss? - Jag kan inte, men tack ändå.
- Får jag låna dig en stund? - Okej.
- Jag bad dig att inte tala med April. - Jag vet.
- Du gjorde det ändå. - Jag vet.
Du vet att det är svårt för mig att säga, men...
Tack. Det verkar ha varit bra. Du hade rätt.
Ja, det hade jag. Jag fick allt vi behöver.
- "Behöver"? - Vad hon visste och när.
Jag ville bekräfta att hon hemlighöll saker för dig.
Hon gjorde sig skyldig till bedrägeri.
Nu kan vi ge oss på henne.
Sluta inte. Tveka inte. Var inte rädd för nästa steg.
- Jag beklagar om jag sårade dig. - Det är inte du.
Alltså, det är du, men ändå inte.
Det är... Jag är...
Låt inte rädslan hindra dig.
Jag förlorade min man för två år sen.
Du är den förste jag har varit med sen dess.
Det hade varit lättare om gårdagen var hemsk.
Jag har en massa skelett i garderoben.
En hel massa.
Du är jättefin.
- Gårdagen var jättetrevlig. - Det tyckte jag också.
- Det kommer ett men. - Ja.
- Du är inte redo. - Jag är visst inte det.
Jag vill vara det.
Okej. Då... backar jag.
Ett tag.
Men, så du vet... Jag kommer att ringa dig igen.
Svarar du inte dyker jag upp igen-
- och så kan vi sitta i bilen och prata och skratta.
Jag kommer att vänta tills du är redo, eftersom...
...jag tror att du är väntan värd.
God natt.
Därför opererar vi inte ensamma, utan med andra.
Operationssalarna är fulla med folk.
- Jag mår bra. - Säkert?
- Har han gått? - Ja, han har gått. Ja, jag är säker.
Jag ska kolla var pizzan är.
Tvätten är klar, disken är ren och jag har fixat Zolas lunch.
- Och, nu går jag. - När nån verkligen blir skadad...
Du kan sova i ditt rum. Det är rent.
...behöver ingen klara av det ensam.