Så han er bare tilbake?
- For godt? - Ja.
Det ansiktsuttrykket,
jeg vet ikke helt hva det betyr.
Du vet de veldig lykkelige, muntre menneskene som har alt,
og når det at de har alt blir nevnt,
virker de svært ydmyke og sier: "Jeg er så velsignet."
Sånne som man bare vil smelle til.
Ja. Jeg kjenner til dem.
- Jeg er en av dem nå. - Ok.
I morges sto jeg på verandaen til det perfekte huset mitt
og så inn gjennom vinduet på de perfekte barna mine
og den fantastiske, nydelige mannen min,
på vei til den fantastiske jobben min.
Og jeg tenkte: "Jeg har alt jeg noensinne har ønsket.
"Jeg er så velsignet."
Jeg vil virkelig smelle til deg akkurat nå.
Jeg ville ha banket meg selv.
Men jeg er for sliten etter...
Skulle du si at du er så utmattet
etter all sexen?
Jeg er så velsignet.
Nå går jeg min vei.
Forestill deg livet du drømte om,
personen du så for deg å være sammen med.
Se for deg jobben du drømte om.
Jeg er kirurg her på Grey Sloan,
men jeg ser mer på meg selv som en lærer.
Jeg lærer opp unge leger til å bli kirurger.
Lever du det livet du så for deg?
Er du den du ønsket å være...
La oss ta et bilde. Kom igjen.
Alle ser den veien. En, to, tre.
- Smil! - Smil!
...da du var yngre?
Jeg har noen løse tråder i DC,
så jeg vil fly frem og tilbake i noen uker.
Få dem unnagjort, og så vil jeg være her for godt.
Og du vil tilbake på heltid?
- Det er planen. - Helt supert.
Du forstår vel at dette må godkjennes?
Av hvem? Jeg er i styret. Jeg har privilegier.
Av Amelia.
Selvfølgelig. Jeg skal spørre Amelia.
Jeg er leder for nevrokirurgisk avdeling,
og det betyr at jeg opererer hjerner.
- Kult! - Fantastisk!
Det er faktisk veldig kult,
for jeg reparerer den store, slimete datamaskinen
som driver hele kroppen.
Hvis hjernen går, går alt.
Det er det kuleste.
Og dette er dr. Derek Shepherd,
og han er medlem av styret og...
Jeg er broren hennes.
Jeg er også nevrokirurg. Jeg jobber for henne.
Er søsteren din sjefen din?
Søsteren min er sjefen min.
La oss gå videre, barn.
Takk skal dere ha.
Stilig!
- Hvor vanskelig var det for deg å si? - Helt uproblematisk.
Det vil ikke være som det var før. Jeg ønsker ikke jobben din.
Jeg skal ikke stjele pasienter. Bare jobbe.
Det sier du nå, men jeg kjenner deg, Derek.
Jeg kjenner oss.
Du har alltid kommandert meg rundt.
Jeg vet ikke om dette kan fungere.
Gi meg en sjanse, så skal jeg bevise det.
Jeg har ikke noe til deg i dag.
Jeg skal klipse en aneurisme senere.
Jeg skal si ifra.
Du vil ikke gjøre det morsomt, vil du vel?
Det er veldig moro for meg.
Nei, nei, nei.
- Supernei. - Vent, han er kjekk, tror jeg.
Du går så fort.
Han er 32 og iført en high school-jakke.
Glansdagene dine er forbi, Steve. Gi opp.
- Du er så snar til å dømme. - Det er en ferdighet.
Bruker du nok tid på denne,
finner du ut alt du trenger å vite av det første bildet.
Will. Er for opptatt av bilene sine.
Mike. For glad i de kattene.
Theo må lære seg å gå med skjorte.
Ok, Theo er håpløs,
men kanskje kresenheten din hindrer deg
i å gå på virkelige stevnemøter.
Du må utvide horisonten.
Horisonten min har ikke blitt utvidet på veldig lenge.
Kvalmt! Jeg mener sant, men kvalmt.
Jeg er plastikkirurg.
Jeg opererer også øre, nese og hals.
Dette er dr. Warren. Han er en fantastisk turnuskirurg.
Og sammen utgjør vi plastikkgjengen.
Han kaller oss det, men ikke jeg.
Det er det vi kalles. Det er det de kaller oss.
De syns ikke det er kult.
Det er ikke for dem, Ben. Det er for oss, ok?
Greit, la oss se på akutten.
- Greit. - Kom igjen.
Gjør legevitenskapen kul.
Ikke kjent med high-five. Greit.
Jeg har telefonkonferanse i dag, så kan du holde fortet?
- Men jeg jobber ikke med deg i dag. - Du jobber alltid med meg.
I det minste i ånden.
Får jeg høre? Én gang? Vil du si det?
Nei.
- Nei? Tenker du på det? - Nei.
Plastikkgjengen.
- Unnskyld. - Ja?
- Jeg vet ikke hvor barna mine er... - Barna dine?
Ti av dem, femteklassinger, forskjellig høyde.
- Ekskursjonen. - Ja.
Jeg gikk på do, og da jeg kom ut, var de borte...
Du er en forferdelig anstand, med andre ord.
Det ser sånn ut, ja.
Jeg tror de er med dr. Webber på akutten.
Vet du tilfeldigvis hvor det er?
Ja. Følg meg.
Ok. Takk.
Traumer er enhver form for skade.
Så hvis dere skjærer dere eller brekker beinet på rullebrett
eller krasjer sykkelen, alle de skadene kalles traumer,
og det er det vi er i stand til å behandle her.
For mange
kan akuttmottaket virke ganske skremmende,
- men det er faktisk... - Kult!
- En politibil!
- Politiet! - Jeg trenger hjelp her!
- Legg ham ned her. - Vi må flytte oss.
Vi har to skadde. Kunne ikke vente på ambulansen.
Jeg trenger en båre. Traumerommet er der.
Vi trekker oss tilbake.
Kall opp Grey, Torres. Få inn hjertekirurgisk.
Brett, de tar seg av deg nå.
Bare slapp av. La dem ta seg av deg, ok?
Det går bra. Kom igjen.
Bare stå mot veggen og slipp legene forbi.
Til siden.
- Hvor skal de? - Kommer politimannen til å dø?
Bare vær rolige. Alt er greit, ok?
Hva skjer?
Flere skuddsår etter et ran som fremdeles pågår.
Høres ut som et blodbad.
Hei, unger. Beklager.
- Jeg bør kanskje bli med dem? - Ble du oppkalt?
- Nei. - I så fall, nei.
Vi bør bare kjøre barna tilbake til skolen.
Jeg får ikke tak i bussjåføren,
og han kommer ikke før tre.
- Er det et sted vi kan... - Dr. Webber, kommer du?
Ja, jeg kommer straks.
La oss gå og se på babyene.
- Det er fredelig der oppe. - Unnskyld.
Dr. Edwards følger dere.
- Gjør jeg? - Ja, det går bra.
Gjør legevitenskapen morsom.
Opplys, underhold, inspirer.
Og hold dem unna de skremmende tingene.
Det var et bankran.
Tre mistenkte truet kassererne med pistol.
Brett og jeg kom først,
men da de så oss, fikk de panikk.
De begynte bare å skyte, traff meg i kanten av vesten.
- Pete, prøv å ikke bevege nakken. - Hva er dette?
To skuddsår i øvre venstre brysthule.
Minst tre kulehull på venstre side av buken.
Jeg trenger tilgang. Jeg setter kateter i kragebensvenen.
Har de fått inn Brett ennå?
- De jobber på ham i naborommet. - Går det bra?
- Han fikk det verst. - To av dem var bevæpnet.
Brett skjøt én, og så holdt han den andre.
Han avsluttet det.
Han er eneste grunn til at jeg står her nå.
Brett klarte det.
Brysthulen fylles med blod. Han trenger dren.
Betadine.
Ta ham så opp og start en eks-lap.
Pete, vi skal kutte i brystet ditt
og sette inn en slange for å hjelpe deg å puste.
Det blir forferdelig vondt,
men det er eneste mulighet.
Nakken er ok. Jeg skal flytte meg.
Du blør ganske ille der.
Det går bra.
Nei, du er skutt i benet. La oss få deg opp i en seng.
Jeg trenger en pleier her.
Jeg er rett utenfor, Pete.
Dr. Hunt, politimannens mor er her.
- Richard, kan du? - Ja, bare gå. Vi klarer oss.
Pete, er du klar?
De sa jeg skulle snakke med en lege.
Mrs. Gibson, sønnen din har flere skuddsår.
Vi vurderer skadene nå,
og jeg skal oppdatere deg så snart vi vet mer.
- Hvilken? - Hva for noe?
Hvilken av sønnene mine? Begge er her.
Skuddet i halsen traff luftrøret.
Og han har ett i magen.
Brett, prøv å ikke snakke. Vi tar oss av deg.
Han trenger trakeotomi.
Gjør det fort. Jeg må få ham opp
og undersøke disse bukskadene.
OS to er klar når han er stabil nok til å flyttes.
Dere, disse to politimennene er brødre, og Petes skader er ganske alvorlige.
Så la oss ikke la moren miste to sønner på én dag.
Unna vei!
Gjør plass. Slipp legen forbi.
Unnskyld. Unnskyld! Unnskyld meg, folkens.
Unna vei.
Kan du be mennene dine gå et annet sted?
Jeg kan prøve, men de vil aldri høre.
Er det noe nytt om Brett?
Det er for tidlig å si, men han er i gode hender.
Ser ut til at dette gikk rett gjennom.
Du mangler en del av muskelen, og du har bein som stikker ut.
- Du verden. - Hva?
Jeg kan bare ikke tro det jeg ser.
- Er det så ille? - Nei.
Jeg kan bare ikke tro at du bar ham inn på dette beinet.
Jeg hadde ikke noe valg.
Nei, selvsagt ikke. Og vet du hva?
Mennene dine kan være hvor de vil.
Jeg heter Dan Pruitt.
Dr. Callie Torres.
Der er han!
Løype!
Er det enda en skuddskade?
Nei. Forsiktig. Du må ikke gå på dette beinet.
Flere skuddsår i høyre buk og bryst.
Ok, Trauma tre.
Få ham intubert, sentralt venekateter, og gjør en traumeutredning. Fort!
Er han i live? Han er vel i live?
Kjenner du ham?
Han er en av de mistenkte.
Han satt i bilen mens de andre var i banken.
Jeg vil vite hvordan det går.
Ser dere han bakerst der?
Ja, det er en av mine.
Jeg opererte ham før han ble født.
Nå er han to timer gammel og søt som sukker.
- Et friskt lite popkorn. - Popkorn?
Ja, et foster som har poppet.
Et barn som er født fra morens livmor.
Det blir ikke mer popkorn på meg.
- Ja? - Hva er en livmor?
Du milde.
Du er håpløs på dette.
Jeg pleier å være flink med barn.
- Jeg har et spørsmål. - Vær så god.
Kommer den politimannen til å dø?
Han ble skutt i halsen.
Det var derfor han gurglet blod som det.
Og det betyr at han ikke får puste, så vil han ikke dø?
Hvordan går det, Pete?
Vurderer å ta en løpetur.
Han er alltid bråkjekk.
Minner dette deg om den turen til akutten
da jeg fikk den ballen i hodet?
Du prøvde ikke engang å unngå den.
Alt er som før, ikke sant?
Jeg må lære å dukke.
- Mamma? - Ja?
Husker du den spleisefesten vi hadde for noen år siden?
Med alle sammen i hagen din?
Når vi kommer oss ut herfra, må vi gjøre det igjen, ok?
Men større og flere folk.
Vi kan invitere disse legene. Alle elsket det.
Ok. Selvsagt.
Vi skulle gjøre det til en årlig greie, ikke sant?
Vi gjorde det aldri.
- Vi må gjøre det... - Pete?
Peter!
Vi skal ta godt vare på gutten din.
Vi trenger Pierce her igjen!
De tar seg av ham, Mrs. Gibson. Pete er en hardhaus.
Hva gjør du?
- Traumer. - Jeg har ikke tilkalt deg.
Amelia, jeg er her for å hjelpe deg.
Du er sjefen. Jeg gjør som du vil.
Vil du hjelpe? Ta aneurismen min.
OS fire. Gå og klips den.
Og der er det. Det oppholdet.
"Jeg vil ikke ha den kjedelige aneurismen.
"Jeg vil ha det store, spennende nevrotraumet."
- Du tar ikke andreplass. - Nå, så. Jeg klipser en aneurisme.
- Vi har publikum der ute. - Jeg vet det.
Starter hjertemassasje.
Heng en ny enhet med blod på hurtiginfusjon.
Skal bli.
Kom igjen.
Kom igjen, Pete. Gi meg noe. Gi meg hva som helst.
Jeg har hjerteslag.
- Har puls. - Der er han.
- Hva har skjedd? - Hjertestans. Borte i 14 minutter.
- Pupillene er stive. - Nei.
- Har vi mistet ham? - Ikke kornealrefleks heller.
Jeg undersøker om seks timer,
men noen må forberede familien.
Han er trolig hjernedød. Beklager.
Vi mistet ham.
Kroppen hans er fortsatt sterk,
men jeg er redd hjernen
har hatt oksygenmangel for lenge.
Vil han ikke våkne?
Nei. Jeg er redd han er hjernedød.
Jeg kondolerer så mye.
Og Brett?
De opererer ennå.
- Og han vil klare seg? - Han er stabil nå.
Vi tar oss av ham så godt vi kan.
Hvem gjør sånt?
Blod i buken. Mulig leverskade.
Snu ham på tre. En, to, tre.
Ingen synlige sår på ryggen.
Ser ut til at en kule sitter nær ryggraden.
Be nevrologisk møte oss i OS-en.
Bailey, en politimann spør om denne...
- Herregud, hvor gammel er han, 15? - For ung til å leke med våpen.
Skjøt han virkelig mot politiet?
Han er sjåføren.
Antatte sjåføren.
- Kan jeg si noe til ham? - Si at han er i live enn så lenge.
Varsle OS seks om at vi er på vei med en nød-eks-lap.
Skal bli.
Fenomenalt!
Hva sa jeg? Ganske kult, ikke sant?
- Spørsmål? - Jeg! Jeg har!
Jeg satte en klinkekule fast i nesa en gang.
- Det er ikke et spørsmål. - Kvalmt.
- Er du sikker på at dette er i orden? - Ja da.
- Vi fikk ut spikeren. - "Vi"?
Dro dere spikeren ut fra en manns hode?
Jeg gjorde det.
Jøss. Så du er en råtass?
- Det er jeg. - Ok, neste lysbilde.
Og dette er en kaffeboks i magen på en mann.
- Kult! - Så kvalmt.
Det er...
Det er absolutt ikke passende.
- Jo da. Vi fikk ut boksen også. - Ja, så klart.
Men de kommer til å spørre hvordan den kom dit.
Bussen er her. Kom igjen.
- Hva er det? - En kaffeboks.
Greit. Kom igjen, folkens.
Søren, akkurat da det begynte å bli moro.
- Ha det! - Ha det.
- Hei. - Hei. Jeg trodde Amelia...
Jeg lette etter den andre dr. Shepherd.
Hun er opptatt med et traume.
Har du snakket med henne?
- Det har jeg. - Og?
Jeg skal klipse en aneurisme for henne.
- Og det er greit for deg? - Hva mener du?
Det er langt unna å kartlegge hjernen for presidenten.
- Hun har snakket med deg. - Litt.
Det er greit for meg. Jeg er faktisk litt nervøs.
Sikker på at du vil fortelle meg det?
Jeg mener nervøs på en god måte. Jeg gleder meg.
Jeg har ikke operert på flere måneder, og...
Det føles veldig godt å være tilbake.
Det er godt å ha deg tilbake.
Hei, Hunt. Vi burde være sammen oftere.
- Fisker du? - Aldri. Det har jeg aldri gjort.
- Det burde du. Det skal vi. - Ok.
Greit. Ok.
Kulen sneiet beinet, men det er ingen margskade.
La den være. Din avgjørelse.
Denne leveren er i dårlig stand. Den er faktisk avrevet.
Blodforsyningen er helt borte.
En så ung gutt i et ran? Han er ikke stort eldre enn Tuck.
Pokker ta.
Det er umulig å redde denne leveren.
Han vil trenge en transplantasjon fort.
Jøss. Så noen får ikke lever fordi denne kjeltringen får en?
Han vil ikke overleve uten.
Og vi vet ikke om han engang hadde pistol på seg.
Gi deg.
Skjøt han ikke en politimann, hjalp han en som gjorde det.
- Han vil bli dømt som voksen. - Han er pasient.
Vi bryr oss ikke om bakgrunnen.
Vi vet ingenting om ham.
Vi vet at vi mistet en politimann i dag.
Og vi vet at han valgte
å hjelpe noen med væpnet ran.
Gjør man det, får man stort sett som fortjent.
Pakk ham og gjenoppliv aggressivt.
Overlat ham til en operasjonssykepleier.
Og finn familien hans. Jeg ringer organsenteret.
Greit. Vi tar det viktigste først.
Jeg sjekket partneren din, Brett. De opererer ennå.
Minimal indre skade.
De prøver å reparere luftrøret,
men den traff ikke noen av de store blodårene,
og det er virkelig gode nyheter.
Takk. Det er... Takk.
Så deg.
Du trenger ikke operasjon, bare en skinne,
men det betyr at du ikke kan gå på den
på minst seks uker, kanskje åtte.
Du tror det betyr én uke, det ser jeg på deg.
Men det betyr seks. Minst, ok?
Etter i dag
tror jeg kanskje jeg holder meg på kontoret en stund.
Etter 14 år i politiet er dette første gang
jeg har behøvd å fyre av våpenet på vakt.
Første gang vi har blitt skutt på.
Høres ut som en god periode. Synd den tok slutt.
Takk.
Noe nytt om gutten?
- Nei. Fremdeles på OS-en. - Ok.
Det må komme noe godt ut av denne dagen.
Bukskadene er under kontroll.
Jeg er klar til å lukke. Snart ferdig, Kepner?
Nesten. Så lar jeg Wilson lukke.
Takk, dr. Kepner.
Greit, oppdater meg når du er ferdig.
Metningen synker. Hva er det?
Det er ikke meg. Området er ok. Ingen blødninger.
Ingenting her. Slangen er intakt. Ingen lekkasjer.
Sjekk pupillene hans.
- Ingen reaksjon. - Pokker ta. Pokker heller, Brett.
Har han en blodpropp?
Det vet vi ikke før vi får ham til CT.
Be nevrologisk møte oss på postoperativen.
- Skal bli. - Vi hadde ham.
Vi hadde ham.
Jeg er så lei meg, Mrs. Gibson. Brett er død.
Jeg visste dette kunne skje.
Jeg er redd Brett fikk slag under operasjonen.
Dessverre er det ikke uvanlig.
I dette tilfellet ble skaden svært alvorlig,
og det førte til hjernedød.
Mrs. Gibson, det var ingenting noen kunne gjøre.
Men hånden hans er fortsatt varm.
Hjertet hans slår. Jeg ser at han puster.
I dag tidlig var jeg mor til to perfekte barn.
Lykkelig og stolt. Og nå...
Jeg forstår det bare ikke.
Beklager, Mrs. Gibson.
Herregud.
Hvordan går det med ham?
Blodtrykket synker, og det siver ut fra drenene.
Organformidlingen har ikke noe tilgjengelig.
Ikke noen av sykehusene her i Oregon heller.
- Har du sporet opp familien? - Han er i systemet.
De siste fosterforeldrene har ikke sett ham
siden kvelden han kom for å bo hos dem,
så de har ikke hastverk med å komme hit.
Så han er alene? Han kommer til å dø her, alene.
- Hvor mye tid har vi? - Uten en lever har han noen timer.
Ben, bli hos ham. Hold systolisk over 100.
- Hvor skal du? - Jeg får ikke sove i kveld
om jeg ikke har prøvd absolutt alt.
Hvordan skjedde dette?
Dagen begynte så bra.
"Velsignet," tror jeg du sa.
Nå må jeg spørre moren om sønnens organer.
- Forferdelig. - Men er det slik det må være?
Hvis jeg er så lykkelig, må en annen være så ulykkelig?
Denne stakkars politimoren mistet to sønner i dag.
Hva? To sønner?
Slag. På bordet.
Herregud!
Du må si det til sjefen deres.
Han har spurt om gode nyheter i hele dag.
Jeg skal snakke med ham når jeg har spurt moren
om vi kan skjære opp sønnene hennes for å ta kroppsdeler.
Hva er klokka?
De organene vil også snart være døde.
Og sjefen deres spør stadig
om gutten de kom inn med.
Jeg tror bare han vil høre at han er død.
Kan du klandre ham?
Jeg viste en haug med skolebarn
det røntgenbildet av en kaffeboks i rumpa på en fyr.
- Spennende. - Alex.
- Les rommet. - Jeg prøvde bare å oppmuntre deg.
Grey, er pasienten din organdonor?
Jeg skal spørre henne nå.
Når? Nå? Du vet det er et vindu.
Jeg vet det, Bailey.
Og jeg har en 15 år gammel gutt åpen i OS-en
som trenger en lever, og organformidlingen er tom.
Femtenåring? Du mener vel ikke...
Jeg sjekket pasienten din, og han passer perfekt.
Og vi kan gjøre det i dag
hvis moren vil gå med på donasjon.
Mener du det?
Jeg vil bare at du tar det opp med henne.
- Bare spør. - Nei!
Han vil ikke overleve uten en ny lever.
Bailey, å be om sønnens organer er ille nok.
Nå skal jeg be henne om organer til gutten som drepte sønnene hennes?
Glem historien. Ikke sant?
Ikke tenk på helter og kjeltringer.
Det er et barn som trenger et organ og en pasient som har et å gi.
Bailey, den kvinnen mistet alt i dag.
Tror du ikke jeg vet det?
Men etisk sett må du.
Etisk sett gjør jeg det som er best
for pasienten og familien hans.
Takk for at du ble med oss. Du behøvde ikke det.
Med din retningssans måtte jeg nok det.
Det er...
Det er helt sant.
Jeg vet det har vært kjipt for deg, men jeg er takknemlig.
Du gjorde det virkelig morsomt, så takk.
- Takk. - Hvor er Julie?
- Hva? - Jeg finner ikke Julie.
- Har du sett henne? - Nei.
Vent, det var Julie som...
- Som spurte om politimannen. - Den Julie.
Hun var akkurat her, var hun ikke?
Julie?
- Vi skal finne henne. - Vi finner henne.
Jeg vet at du har det vanskelig,
og dette er det siste du ønsker å tenke på,
men du har en avgjørelse å ta.
Vet du om sønnene dine
ville ha vurdert å bli organdonorer?
De har alltid hjulpet andre, til og med som barn.
Det var derfor de ønsket å bli politi.
Iallfall Brett.
Pete var alltid litt forvirret.
Han bare fulgte etter Brett, men så fant han ut av det.
Jeg tror de ville ønske det.
Jeg tror de ville ønske å hjelpe.
Ok. Det blir noen papirer å fylle ut.
Mrs. Gibson, det er mulig for deg å velge
hvor du vil at din sønns lever skal gå.
Jeg har en ung pasient,
bare 15 år gammel, som desperat trenger en lever.
Han er en perfekt match med Brett.
Herregud. Så ung. Så fryktelig.
Og du tror Brett kan hjelpe denne gutten?
Det kan han. Du kan.
Femten. Hva skjedde med ham?
Han ble skadet i ranet.
Du mener vel ikke...
Mrs. Gibson, jeg forstår at det er et umulig spørsmål,
men vi må spørre...
Nei, han myrdet guttene mine.
Og du våger å komme inn hit
og be meg gi ham mitt barns kropp,
mitt barns blod, så han kan leve?
Nei, han får ingenting. Han kan dra til helvete.
- Grey, jeg måtte prøve for... - For pasienten din, ja.
Men nå har en hel masse transplantasjonspasienter
mistet en sjanse.
- Hva er det? - Datteren min er borte.
Vi skulle ha dratt hjem med en gang.
Prøv å forholde deg rolig.
Pleier hun å vandre av sted?
Nei. Hva om noen har tatt henne?
Tror dere noen har tatt henne?
Vi tok klassebilde i dag.
Dette er henne. Det er dette hun har på seg.
Jeg skal sende det til folkene mine, så skal vi finne henne.
Edwards, send melding om henne på personsøkerne.
Dere vet hvordan jenta ser ut. Gå gjennom etasjene rom for rom.
Ok.
Julie Hamilton, Julie Hamilton, meld deg til...
Han er så søt og fantastisk med barna.
Ja vel? Kanskje han ikke burde ha mistet et av dem da?
Nei, du skulle ha sett ham etter at hun forsvant.
Han stilte opp og...
Han er kanskje litt ung for meg.
Bedre enn for gammel.
- Og kan jeg date en lærer? - Hvorfor ikke?
Han slutter klokken 15.00. Jeg slutter klokken 03.00.
- Når skal vi få tid til å... - Steph, slutt.
Dette er ikke kattefyren på Internett.
Slutt å lete etter grunner til å mislike den hyggelige, pene fyren.
Du er forelska i læreren. La det skje.
Jeg skal la det skje.
- Er det noe håp? - Dessverre ikke.
Vi skal observere dem de neste seks timene,
men det er ingen hjerneaktivitet.
Og moren?
Hun kommer til å trenge all støtte du kan gi henne.
- Takk. - Ok.
Hva med gutten? Jared?
Jeg vet du er sint, og jeg vet at du trenger å vite det,
men vi kan ikke snakke om en mistenkts tilstand.
Jeg er ikke ute etter hevn.
Jeg kjente denne gutten.
Brett kjente denne gutten.
Vi satte ham i ungdomsfengsel. Vi fikk ham inn i fostersystemet.
Vi prøvde.
Jared er typisk ungdom. Han er smart. Han er festlig.
Han er bare mottakelig for dårlige ting, dårlige valg, dårlige venner.
Brett ville ha kalt dette hans øyeblikk.
Hva er hans øyeblikk?
Han kalte det øyeblikket
når en ungdom maler seg inn i et hjørne.
Når det blir så ille
at man enten må vende det rundt,
havne i fengsel eller dø.
Brett sa: "Det er da man kan nå dem, Dan.
"Det er da man kan få dem til å snu."
Det ville ha vært nå for Jared.
Og Brett ville ha vært her for å hjelpe.
Så Derek er tilbake.
- Er det et spørsmål? - Nei, det er bare...
Og jeg er glad for deg og barna,
og jeg vil ikke at dette skal handle om meg.
Men han sier at han vil komme tilbake og bare jobbe. For meg.
Ennå ikke sikker på hva du spør om.
Jeg spør om jeg bør tro på det. Kan jeg tro på det?
- Jeg gjør det. - Du gjør det.
Ja, han er annerledes.
Jeg kan ikke forklare det,
men jeg tror han vet hva som gjør ham lykkelig,
og han velger det.
Og det gjør meg lykkelig.
Jeg tror dette er hans øyeblikk.
Hvorfor kalte du på meg?
For hvis du bare vil kjefte mer på meg...
Nei. Jeg tror jeg skaffet lever til gutten.
Jared er forberedt og klar, fortsatt på OS seks.
Takk. Og takk til betjent Gibson.
Her er din nye sjanse, Jared.
Første nyre er ute.
LEVÉR ØYEBLIKKELIG!
IKKE TIL MAT!
Julie Hamilton, Julie Hamilton,
meld deg til en ansatt ved sykehuset øyeblikkelig.
- Ser du det? - Ja...
Der er du.
FANT HENNE
Er jeg i trøbbel?
Du vet at du ikke skal være her oppe.
Jeg så den mannen på akutten. Han blødde.
Ja, legene jobbet veldig hardt for å redde ham.
Men han døde. Så de tar ut alle delene hans?
Han er donor,
så kroppen hans kan redde livet til andre som trenger organer for å leve.
Min bestefar fikk hjertetransplantasjon.
Vil hun gi hjertet hans til en annen?
Ja, det vil hun.
Jeg vil gjøre det.
- Være donor? - Nei.
Legen. Jeg vil gjøre det hun gjør.
Det er kona mi. Ser du sjefskirurgen?
Og akkurat nå sørger hun for at arterien til nyren
er lang nok til å festes til en annen.
Hvordan lærte hun alt det?
Hun har gått masse på skole og øvd.
Og hun er bare helt fantastisk.
Ja.
Jeg tror jeg har lyst til å bli det.
Føles bra, ikke sant?
Å vite hva du vil gjøre.
Gudskjelov, Julie!
Hei, vennen.
- Er gutten i live? - Ja.
På grunn av sønnen min?
Den gutten og 37 andre som var i banken i dag.
Trettisyv personer kom hjem til familien sin i dag
på grunn av sønnene dine.
Jeg må si det er en ganske god arbeidsdag.
Men Grey...
Dette er en liste over 100 personer
som alle fikk en ny sjanse i dag på grunn av sønnene dine.
De vet ikke hvem de skal takke,
så jeg vil takke deg.
De var snille gutter.
Da er vi fremme. Jeg skal bare sette på bremsene.
Greit.
Klar? En, to, tre.
Bra.
Ser bra ut.
Bruk krykkene.
Jeg vet du ikke tror du trenger dem, men gjør det.
Det vil leges raskere.
Takk, dr. Torres. For alt.
Så trist med vennene dine, Pruitt.
Takk.
- Hør her... - Ja?
- Glem det. - Nei. Hva er det?
Om dette ikke var i dag,
om det var en annen dag, en helt vanlig dag,
ville jeg invitert deg ut på middag.
Som sagt
trenger jeg at det kommer noe godt ut av denne dagen.
Du må komme tilbake hit om ti dager
til kontroll.
Ti dager?
Er det greit?
Høres ut som en plan.
Det er en plan.
Greit. Ses om ti dager.
- Nick. Hei. - Dr. Edwards.
Glad for å få si farvel. Men jeg må skynde meg.
Jeg slipper henne ikke ut av syne igjen. Det var da...
Vent. Før du går din vei.
Kanskje jeg er helt på jordet her, men hadde ikke du og jeg...
Har du lyst til å treffes en gang?
Mener du det?
Jeg mener vil du virkelig det?
Ja. Det vil jeg.
Vi kan ta en drink eller noe.
- Jeg kan ikke drikke. Jeg... - Ok. Kaffe da.
Kaffe er topp. Jeg elsker kaffe.
- Perfekt. - Kult.
Jeg er ledig fredag kveld.
Jeg kan ikke. Det er skoleball.
Er du anstand på high school også?
Nei, jeg er elev.
Sytten år gammel?
Kan du kanskje la være å skrike sånn?
Herregud! Jeg får ikke puste.
Jeg vet jeg ba deg utvide horisonten, men...
Det var lillesøsterens klasse.
Han sa at han var frivillig hjelpelærer.
Mente det ville se bra ut på universitetssøknadene hans.
Jeg trenger mange flere av disse.
- Hei. - Takk for at du gjør dette for meg.
Disse to vil bli så fine de kan
før moren ser dem for siste gang.
Selv om det tar litt lenger tid enn jeg forventet.
Går det bra?
- Ja. - Sikker?
Ja. Det går bra.
Dette er absolutt noe Sloan ville ha gjort.
- Ja vel? - Ja.
Han behandlet meg virkelig som en sønn.
Videreførte alt.
Han elsket det, plastikkgjengen.
Det ble litt tullete noen ganger, for å være ærlig, men...
Jeg vil gjøre det.
Videreføre det til en annen, slik han gjorde for meg.
Jeg vet ikke om det gir mening.
Det gir mye mening.
Ja.
- Det er kaldt her ute. - Det er stille her ute.
Helt siden du kom tilbake, har dere knyttet nye bånd.
Energisk.
Dere skulle ha bygget tykkere vegger.
Går det bra?
Hva mener du?
Jeg ville ikke spørre deg,
og jeg skal ikke spille storebror.
Det trenger du ikke.
Det var et ran, to ble skutt, og du erklærte to menn for døde.
Jeg tenkte på pappa.
Jeg ville vite om du har det bra.
Jeg er glad på dine vegne.
At du er tilbake og får det til å fungere.
- At du ikke flykter. - Hva mener du med "flykter"?
Jeg dømmer ikke. Vi pleier å flykte.
Jeg flyktet fra forlovelsen min. Du flyktet fra Addison.
Etter det med pappa tror jeg
at når noe skremmer oss, løper vi så fort vi kan.
Men du snudde denne gangen.
Det er jo noe. Jeg blir inspirert.
Åpne øynene.
Se deg godt omkring.
- Sa mamma at jeg besøkte henne? - Nei.
Jøss. Hvordan gikk det?
Hun sa at jeg var trøtt og ulykkelig, og det var jeg.
- Ba meg ta meg sammen. - Ingen medfølelse.
Nei, aldri.
Hun sa: "Derek, se nøye på livet ditt.
"Hvis det ikke fungerer, fikser du det."
Hvordan er utsikten?
Liker du det du ser?
Amy, jeg har gått glipp av alt i livet mitt.
Jeg ser barna mine vokse opp på en datamaskin.
Jeg vil ikke gå glipp av familien min.
Jeg vil ikke gå glipp av et eneste sekund.
Jeg vil være fotballtrener, gå på ballettforestillinger.
Jeg trenger ikke å forandre verden.
Klipse aneurismer, stoppe blødninger, det er det morsomme.
Det er å forandre verden med hendene våre.
Tenk tilbake igjen til da du var liten.
Når sluttet det å være nok?
Å redde en annens liv?
Lever du det livet du så for deg?
Det er mer enn nok.
Jeg er glad du er tilbake.
Jeg også.
Jeg tror jeg er forelsket i Owen Hunt.
Og jeg er virkelig redd det vil ødelegge meg.
Det ville ikke være kjærlighet hvis ikke.
Eller drømmer du fremdeles om noe enda større?