Jeg gjorde noget som barn ved min mors videoafspiller.
Jeg splittede den helt ad og satte den dernæst sammen.
Jeg efterlod mobilen på laboratoriet og opdagede det først i lufthavnen.
- Hvorfor svarede hun? - Hun troede vel, det var mig.
Jeg ringede fra lufthavnen, hun sagde, hun havde talt med dig.
Der var altid nogle stykker tilbage, som jeg ikke vidste, hvor skulle hen.
- Er det din historie? - Jeg har fortalt dig det hele.
- Men jeg kan godt gennemgå det igen. - Og hun er din researchfellow?
- Ja. - Kun det?
- Hvad gør man med de stykker? - Meredith.
Jeg ville gerne tro på dig, men jeg ved, hvordan det er.
Du kom hjem, fordi du var i knibe.
- Skal man mase den ind? - Jeg kom, fordi vi er i knibe.
- Jeg kom hjem for at kæmpe for os. - Prøver man at få den til at fungere?
- Jeg må hen på hospitalet. - Få nogen til at tage din vagt.
Eller vælger man at leve uden det stykke?
Vær sammen med børnene i dag. De bliver ellevilde. De savner dig.
NI UGER TIDLIGERE
- Hvem er det så? - Vi ser på GPCR i silkeaber...
Godt. Hvem af jer laver det med at patch clampe nerveceller?
- Det gør jeg. - Hvem er det? Hvad hedder du?
- Collier. Renee Collier. - Renee... Hvordan går det?
- Ret godt. Hvad med dig? - Jeg mente med forskningen.
Det går ret godt. Der er et par forhindringer.
Dine opdagelser vil hjælpe os utroligt meget.
- Jeg vil se det, du gør. - Selvfølgelig.
Jeg ser frem til at arbejde med dig.
GREYS HVIDE VERDEN
- Hvad har du? - En 17-årig med dårlig lever.
Han står på donerlisten, men får det bare værre.
- Kommer du fra Zolas dansetime? - Nej, men Derek er derhjemme.
- Siden hvornår? - I går. I morges.
- Og? - Hvad?
- Hvem tog hans telefon? - Galdestrømmen er begrænset.
Jeg vil undersøge ham og lave en ny ultralyd.
- Owen! Eller chef... - Dr. Shepherd. Er du færdig i OS 2?
- Ja. Ville du...? - Bailey har en tarmobstruktion.
- Fint. Hun tager bare stuen. - Godt.
Jeg føler ikke helt, at gårsdagens tiltag blev afsluttet.
- Har du det også sådan? - Der var meget på agendaen.
- Vi ridsede knapt nok overfladen. - Vi bør følge op på det.
- Enig. - Når vi ikke afbrydes.
Åh Gud!
Hvad med i aften, hvis du ikke har tilkaldevagt?
- Det har jeg ikke. - Godt så.
Godt.
- Jo! Jeg har brug for din hjælp. - Du må ikke vaske hos os.
- Alex bliver sur. - Stop.
Jeg brugte meget tid på neuro, så jeg er bare bagud i alt andet.
Pludselig er der ensomt på neurotronen!
Wilson, Edwards! Jeg skal operere, og Hunt skulle noget privat.
En må tage hovedpinen i seng 3. Det er din, Wilson.
- Hvad var det jeg lige sagde? - Hovedpine er sikkert neuro.
- Fint, men ellers ringer du. - Okay.
- Kaldte I mig? - Du må ikke blive bekymret.
Hun er lidt flov, så vi lagde hende for sig selv.
Hun er lidt rystet og har et blåt mærke på ryggen.
Bortset fra et sår i hovedet så lader hun til at have det godt.
- Hvem taler vi om? - Jeg troede, at de havde sagt det.
- Mor! Hvad er der sket? - Træk dog gardinet for, Owen!
- Prøv at sidde stille, Evelyn. - Halvdelen af nabolaget så mig.
- Hun faldt i badet. - Du har brug for et håndtag.
- De er grimme. - Hun blev svimmel.
Svimmel? Ikke forbavsende, efter sådan et fald.
- Vi må hellere scanne hovedet. - Hun var svimmel hele morgenen.
- Virkelig? - Tak. Du kan gå.
Nej, John var med, da det skete.
Jeg ved det. Du var til stor hjælp, og min mor er meget taknemmelig.
- Han har gjort sit nu. - Jeg mener ikke efter.
Han var med, da det skete.
- Nu forstår jeg det ikke... - Jeg var ikke i bad med hende.
Jeg lavede morgenmad til os.
Jeg er John, Owen.
- Som i... John. - Jeg forstår stadig ikke.
- Skat. John og jeg er... - Havde du ikke fortalt det?
Fortalt mig hvad? Kan nogen forklare, hvad der foregår?
De siger vist, at John er...
...din mors kæreste.
- Hvor længe har det stået på? - Hun var svimmel, da vi vågnede.
Ikke det! Hvor længe har I to...
- ...haft et forhold? - Brug ikke det ord, mor.
- Er dit syn forandret? - Nej, min kære.
- Vi har været sammen i knapt et år. - Skal håndleddet røntgenfotograferes?
- Jeg vidste ikke, at der var... - Bare for en sikkerheds skyld.
- Ja, det er en god idé. - John er rigtig sød, Owen.
- I har nok meget tilfælles. - Hun taler om dig konstant.
- Hvor gammel er du? - 35.
Han kunne være min bror! Har han adgang til din økonomi?
- Owen Hunt! - Pupillerne er ens.
- Vi har et seriøst forhold. - Jeg vil stadig scanne hovedet.
Seriøst sært og seriøst vildledt, måske.
- Men vi har det sjovt. - Hold dig fra hende!
- Fald ned, kammerat. - Kald mig ikke kammerat.
Jeg skifter hendes password, lås og telefonnummer. Hvis du...
Hunt! Vi går en tur.
Gå en tur.
- Hej, Danny. Hvor er din søster? - Hun finder vel mere skrald.
Dr. Grey. Danny er vores største hockeyfreak.
Rart, at møde dig. Må jeg...?
- Så du kampen? - Ja. Du skylder mig 10 dollar.
- Sharp havde fem skud. - Ja, og alle ramte ved siden af.
- Dr. Karev. Er der noget nyt? - Vi har taget nye blodprøver.
- Han er ved at få en ny infektion. - Kan vi bruge kateteret igen?
- Vi kan forsøge, men... - Jeg tror, at vi kan operere.
Vi kan genskabe galdetræet.
- Er det en mulighed? - Det er risikabelt.
Jeg vil foretrække at fortsætte med antibiotika og observation.
Men indgrebet kan hjælpe Danny, så han kan komme hjem lidt.
- Jeg er på. - Lad os ikke forhaste os.
Dr. Grey og jeg taler om det.
Vi kan lave flere prøver, og så taler vi med jer om det.
Du har altså haft hovedpine i en måned.
- Okay, hvor sidder den? - Overalt! Den bevæger sig.
Jeg var i Kina i sidste måned. Er det fugleinfluenza eller sars?
Det er en af dem. Jeg får også næseblod.
- Næseblod? - Ja, men blodet ryger op igen.
Er det normalt?
- Det er sars, ikke? - Masken er standard.
Nu forstår jeg, hvad du mener...
Åh Gud! Det er ikke næseblod.
Dr. Avery påførte transplantatet, og som I også hørte i morges...
Blodtilførslen tillader huden at vokse uden flere transplantater.
- Dr. Warren? - Dr. Avery laver arterierne først.
- Så tager han venerne. - Det ser rigtigt godt ud, Matt.
- Vi ses på operationsstuen. - Hvad?
- Den er bare sjov hver gang. - Bare det var sandt. Godt, folkens.
- Hej! - Edwards. Har du brug for noget?
- Du er køn. - Undskyld?
- Har du brug for noget? - Det er smigrende.
Men jeg har en smuk og meget stærk kone.
- Adr! Nej, jeg vil have din sag. - Nå, ikke tale om.
- Du får 50 dollar. - Nej, jeg kan ikke.
- Jeg har brug for flere timer. - Hvordan blev det mit problem?
Se, Danny har kolangitis.
Hvorfor foreslog du den operation uden at spørge mig?
- Du ville jo høre min mening. - Tror du virkelig, han overlever?
- Du ville have nye idéer. - Har du prøvet indgrebet før?
- Du kom til mig. - Efter hjælp.
Jamen, så hør på mig.
- Hvad sker der, Mer? - Ikke noget.
Vil du hellere have, at han dør, mens han venter på en ny lever?
- Handler det om din rekord? - Laver du sjov?
- Hvad er der så med dig i dag? - Ikke noget. Der er ikke noget.
- Hvordan udviklede du teknikken? - Jeg har en lille hobby.
- Hvilke? - Jeg vil kurere autisme.
Det er ambitiøst for en fellow. Hvorfor valgte du lige autisme?
- Er et barn ud af 68 ikke nok? - Det plejer at handle om et.
Min lillesøster.
Jeg har altid spekuleret over, hvad hun mon tænkte på.
Jeg håber, at du finder ud af det.
- Hvorfor besvarede du ikke min sms? - Fordi jeg arbejdede.
- Nå? - Nå, hvad?
- Hvordan har Meredith det? - Hvad ved du?
At hun sætter min patient på spil.
- Hvem var kvinden? - Det ved jeg ikke.
- Sagde hun ikke noget? - Derek kom hjem i går.
- Fandens. - Hvorfor det?
En kvinde svarer hans mobil, og han skynder sig herhen.
- Han vil undskylde. - Fordi han har noget at undskylde.
Fandens.
- Jeg kan ikke lide det. - Du må ligge stille, mrs Hunt.
- Jeg er nok færdig. - Ikke endnu.
Fokuser på vejrtrækningen.
Jeg er ikke sådan her. Jeg var med i Vietnam.
Jeg er vist bare oprørt.
- Du slog dig også meget. - Nej, om det med Owen.
Jeg ville ikke have, at han opdagede det sådan her.
Han har ret til at være overrasket. Chokeret.
Men hvordan tror han, jeg har det, når en fyr som John vil have mig?
Jeg opdagede ikke, at vi datede. En aften kyssede han mig og...
Jeg er ikke dum. Jeg ved godt, hvordan det ser ud. Hvad folk tænker.
"Han narrer hende." "Hun køber ham."
Det er en joke. Jeg havde selv tænkt det.
Men så kyssede han mig.
Da han kyssede mig, så var vi lige gamle.
Årene imellem os forsvandt. John plejer altid at sige:
"Ev. Der er ingen forskel på os, bortset fra en hel masse år."
"Jeg ville rent faktisk ønske, at vi havde tilbragt dem sammen."
Owen frygter, at jeg er ensom. Hans far døde for 32 år siden-
- så han bekymrer sig. Men jeg ikke ensom.
Jeg har aldrig haft det sjovere.
- Er jeg færdig? - For at få et godt billede...
- ...må du ligge helt stille. - Jeg må altså ikke snakke.
- Præcis. John lyder utrolig. - Ja, gør han ikke?
Det ville være nemmere, hvis han var på min alder, men jeg nyder det også.
- Åh Gud. - Jeg ved, det er ubehageligt.
- Men vi må se, hvad der sker. - Du må ikke finde en tumor.
Nej, vævet ser sundt ud.
- Hvad sker der? - Ikke noget.
- Du skulle jo kalde mig! - Det her er ikke noget.
Damen er bare neurotisk. Hun tror, det er en hjernesvulst.
Hun får bare ibuprofen, og jeg holder hendes hånd.
Gå du nu bare hellere og find noget mere spændende.
- Hvad var det? - Det er et slags... dyr.
- Hvad? Lever noget i mit ansigt? - Det bevæger sig i dine bihuler.
Åh Gud, få det ud!
- Rolig. Giv mig iltmasken. - Jeg giver ham et albumindrop.
- Jeg vil have operationen. - Vi har talt om det Danny. Nej.
- Jeg vil have operationen! - Du får det bedre med kateter.
Nej, det får jeg ikke. Jeg vil have operationen!
- Det er risikabelt. Du er svag. - Du ved ikke, hvad du siger.
Jo, jeg gør. Jeg vil ikke dø sådan.
I en hospitalsseng med mine specialpuder-
- og en masse ligegyldigt lort. En puck signeret af medlidenhed.
Billeder af vores døde forældre, som ikke ville lade mig rådne her!
- Hallo, Danny. - Det er mit liv og mit valg.
Jeg vil opereres, dr. Grey. Jeg vil have det gjort i dag.
Når han får det bedre, Kathy...
Får han det bedre? Det er jo hans liv.
Han kan ikke bestemme meget, men han bør få lov til at vælge.
Det er det, han vil. Han vil til ishockeykampe-
- og møde piger, spise popcorn i biffen.
Han er elendig og bange, og jeg kan godt forstå det.
- Jeg indvilger. Udfør operationen. - Absolut.
- Du er hans værge. Du bestemmer. - Bare fortæl mig, at det vil virke.
Jeg har brugt mit voksne liv på at tage mig af ham.
Nu vil han have et liv. Men han er mit liv.
Hvad gør jeg uden ham?
FIRE UGER TIDLIGERE
- Renee? - Åh Gud.
- Alt vel? - Ja, jeg...
- Undskyld. Jeg smadrede en kop. - Den er jeg ikke bekymret for.
- Jeg har det fint. - Vil du tale om det?
Jeg har målt aktivitetsniveauer i inhibitoriske celler i månedsvis.
Jeg har brugt patch i over et år.
Jeg leder efter afvigelser, men der dukker ikke noget op.
- Jeg spilder min tid! - Ved du, hvorfor det føles sådan?
Det er, fordi du er tæt på.
Jeg har været der. Det er trættende. Det kræver tålmodighed og fokusering.
Man vil så gerne, at man bare må smadre noget.
- Jeg erstatter koppen. - Drop nu den kop!
Fortsæt. Du er ved mållinjen.
Du er snart ovre den.
Stop ikke.
Du burde få noget søvn.
Ja. Jeg skal prøve.
Jeg har talt med dr. Webber. Du har skadet hovedet lidt.
De beholder dig natten over.
- Du har sikkert spørgsmål. - Nej.
Jeg tog nogle trus... dameundertøj og sokker med-
- hvis du får kolde fødder. Mange patienter klager over det.
Jeg bad dig om altid at have rent undertøj og sokker på-
- og her sidder jeg uden sokker og undertøj.
- Owen. Spørg. - Det rager ikke mig.
- Vi gik på samme skrivekursus. - Jeg vidste ikke, at du skrev.
Bare små historier om min tid i militæret.
John kunne godt lide dem. En aften sad vi og talte om dem-
- og han delte sine. Han var i flåden.
Efter noget tid opdagede vi, at vi var de eneste, der var der.
Han spurgte, om jeg ville have en kop kaffe og fortsætte samtalen.
Det ville jeg.
Det var for et halvt år siden, og vi har stadig meget at tale om.
Er det alt? Kaffe og småsnak?
- Vil du høre om din mors sexliv? - Okay, øh...
Owen. Gør det noget, at han ikke er, hvad du forventede?
Ja, for der er noget galt her.
Han er halvt så gammel som dig. Jeg tror, at han udnytter dig, mor.
- For hvad? Sex? Gud velsigne ham. - Stop det. Det mente jeg ikke.
For penge. Din pension. Det er sådan, den slags fyre gør.
- "Den slags fyre?" - Sådan en mand kunne aldrig...
Elske mig?
Ville du sige det? At sådan en mand aldrig kunne elske mig?
Mor. Tænk nu over det.
Glem dit hjerte lidt og tænk nu over det.
Du burde have sagt det, jeg havde aldrig tilladt det.
Det føles ægte.
- Jeg vil have, at du går. - Du må ikke blive til grin, mor.
- Jeg lader ikke nogen røre dig. - Gå nu.
Jeg kan lide din mor, hun er sjov og klog.
- Har du en pointe? - Owen...
Jeg ville også være chokeret, men de lader til at være forelskede.
Du talte med hende i et kvarter.
Du kender ikke min mor, så bland dig venligst udenom.
- Vi besøgte en smuk sø. - Stille. Du skræmmer ham.
Alle andre hoppede ned i søen fra en klippe.
Jeg var så rædselsslagen, men det var deres højdepunkt.
Jeg ville ikke være den eneste, der gik glip af højdepunktet.
Jeg er glad for, at jeg hoppede. Det var oplivende. Utroligt.
- Det forandrede mig... - Ti nu stille!
Tror du, det skete der?
Andrea. Rør dig ikke.
Kom til mor.
- Nej! - Bare lidt mere.
Stop! Du godeste. Undskyld.
Godt. Vi tager en pause, og så prøver vi én gang til.
Det gør jeg ikke igen.
Vi må være forsigtige, når transplantatet sættes i venen.
Sådan... Saks, tak.
Hej... dr. Bailey.
Bestikkelse, Edwards? Bestikker man sig til operationer?
- Jeg ved ikke, hvad du taler om? - Du ville bestikke dig ind der.
- Warren sover med fjenden. - Du nedgør hele lægevidenskaben.
- Undskyld. Det virkede ikke. - 50 dollar?
50 dollar! Ved du, hvad det havde kostet på min tid?
Mindst 100. Måske 120, plus to ugers nattevagt.
Regner man inflationen med, burde du have tilbudt mindst 175.
50 dollar er ikke engang nok til at gå ud og spise.
- Gelskum, tak. Stræk snittet ud. - Vi må snart udvide snittet.
Så gør vi det. Jeg må se galdegangen.
Levervenerne bløder. Vi er nødt til at stoppe.
- Vi kan ikke stoppe. - Jeg sagde jo, det var dumt.
- Lad os komme ud nu. - Så er han død inden en uge.
Hvor længe har han ventet? Får han en lever i denne uge?
- Jeg kan mindske trykket i leveren. - Nej. Jeg bad kun om din mening.
- Som jeg gav dig. Du lytter ikke. - Du kaprede min patient.
- Du er velkommen til at gå. - Hvad er der galt med dig?
- Blodtrykket falder. - Vi sætter en shunt ind.
- Anastomosen holder ikke. - Det er den eneste måde. Tang.
EN UGE TIDLIGERE
- Hallo? - Hvad laver du?
- Jeg... Klokken er et om natten. - Hvor hurtigt kan du komme herhen?
- Jeg tænkte på din forskning. - Har du tænkt på min forskning?
Kom, lad mig vise dig det.
- Du store... - Ja. Det er de excitatoriske veje.
- Se. Kan du se det? - Ja.
Blodtrykket er faldet. Har du det godt?
Jeg bliver overbehandlet, fordi min søn er chefen.
Godt. Katten har fået mad, og jeg har stillet skraldet ud.
Jeg tog lidt tøj med, men måtte købe en ny dagbog.
Det havde du ikke behøvet.
Har du det godt? Har hun det godt?
Jeg har det fint.
Du er meget, meget sød...
...men jeg tror ikke...
Vi bør ikke gøre det her mere.
- Hvad? - Du har ikke brug for det.
- En skrøbelig gammel dame. - Stop det. Er det, fordi Owen...?
Min søn har haft det svært, men han gør det hele for mig.
- Hvis han synes, det ikke er... - Evelyn.
Synes du også det?
Vi har brug for hjælp!
Maven er stenhård. Gå udenfor.
Hendes blodtryk falder drastisk. Kald Pierce, og hent Owen Hunt.
- Shunt er inde. - Blødningen aftager.
Du lyder overrasket. Du har sat spørgsmålstegn ved alt.
- Du skal tro på mig. - Fandens.
- Anastomosen lækker. - Kom nu, Danny.
- Hvad skete der? - Maveaortaaneurisme.
Det må være på grund af svimmelheden og det blå mærke.
- Hvordan overså du det, Richard? - Skaderne stemte overens med faldet.
Du er bekymret, men vi har hende.
- Hvorfor er du her? - Jeg går. Det bad hun mig om.
- Godt, så gør det. - Jeg må vide, om hun klarer sig.
Jeg ved, at hun ikke vil have mig, men jeg kan ikke vende ryggen til.
Jeg kan ikke vende ryggen til...
Hun vil ikke have mig, men jeg vil have hende.
Jeg må vide, at hun overlever. Jeg kan ikke gå uden at vide det.
Hun behøver ikke få det at vide. Jeg går, så snart jeg ved det-
- men indtil da, sidder jeg i denne stol.
Indtil jeg ved, at Evelyn klarer sig.
Har han det godt? Må jeg se ham?
Dr. Grey?
Kathy...
Jeg beklager. Jeg beklager dit tab.
- Det er vel ikke...? - Jo.
De forbinder sig dobbelt så hurtigt som normalt.
Det er utroligt. Du er utrolig. Jeg kunne bare kysse dig.
Det gør jeg naturligvis ikke.
Efter alle de omveje så er løsningen et kick!
Det er sent. Jeg må gå.
Er du virkelig nødt til det?
Meredith!
Stop, Mer.
- Han burde have overlevet. - Du så hans lever.
Jeg kunne have reddet ham, hvis du ikke var så negativ.
- Mer... - Han burde have overlevet.
Han burde have overlevet.
Stop. Skrid, stop det.
- Jeg er vred på dig. - Nej, du er vred på Derek.
Hvis du vil afreagere på mig, så værsgo. Du kan råbe og skrige.
Jeg kan godt tage det, men du var ikke et rod derinde.
Vi prøvede begge to, det var ikke din skyld.
Vi kunne reparere aneurismen.
- Hun klarer sig altså? - Ja, hun burde komme sig.
Det var et heldigt fald. Var det sket uden for hospitalet, så var hun død.
- Okay. - Tak.
Tak.
Sig farvel fra mig. Forresten...
Jeg bestilte en bog, som hun har ledt efter.
Den kom i går og ligger i en pakke ved den blå sofa.
- Sørg for, at hun får den? - Ja.
Tak.
Vent, John.
Jeg bad dig om at gå.
Ja, men Owen sagde, at du måske var fuld af lort.
Jeg bad ham om at blive. Vi har snakket sammen.
Jeg ville ønske, at du ikke så mig sådan. Jeg ser...
Du ser smuk ud.
Nej, nej!
Tag det roligt, Andrea. Jeg vil se din lille ven.
- Nej! - Du må lade os hive ham ud.
- Wilson. - Det gør ondt. Han har tænder!
Jeg ved, at du er bange. Det er han også. Han vil ikke ud.
Han har fundet det perfekte hjem.
Vævet i dine bihuler er varmt, fugtigt og hyggeligt-
- men det smager også godt, og han vil blive sulten.
Så begynder han at æde, og til sidst når han din hjerne.
Hjernen vil være som juleaften.
- Han er her. Få ham ud. - Godt. Snus godt ind, Andrea.
- Hvad? Så havner han bag øjnene. - Nej, bihulerne trækker sig sammen.
Klar? Snus ind.
- Der er du jo, din skiderik. - Hvor er det dog klamt.
- Hvad er det? - En igle. Stakkels fyr.
- Vil du beholde ham? - Ellers vil jeg.
- Hvad? Hvad er det? - Jeg trak den ud af en kvindes næse.
- Jeg arbejdede på det hele dagen. - Hele dagen?
Hele dagen? Du fik altså seks-syv timer på traumecenteret?
- På grund af en åndssvag igle? - Jeg tror, at han skal hedde Herbie.
Jeg kommer Herbie op i din næse, mens du sover.
- Amelia. Jeg er så... - ...ked ad det?
- Fordi du var en klaphat? - Ja, jeg gik over stregen.
- Tror du? - Det er jeg ked af.
Godt.
Gå ikke sådan her.
Jeg blev overrasket. Jeg er ikke altid så god til overraskelser.
Det er jeg heller ikke!
- Det bør vi måske holde op med. - Når vi klarer os uden noget længe...
...så er det let at glemme, hvor meget vi har brug for det.
Vi glemmer, hvad vi engang havde.
Vi glemmer, hvordan det er at leve med det.
Ikke noget vi har brug for, men noget vi vil have.
- Børnene? - Jeg har lige lagt dem.
- Derek. - Vent.
- Derek. - Vent nu.
Jeg kan ikke, undskyld.
Sig, at det er ren indbildning. Jeg kan mærke, at der er noget.
Jeg elsker min kone. Jeg er gift.
Jeg vil ikke have andet, end det jeg har med min kone.
Jeg må af sted. Jeg må af sted nu.
Derfor er det så vigtigt, at vi minder os selv om...
...og at vi husker...
Jeg påberåber post-it. Zola og Bailey...
...samt tumorer på væggen og operationshue med feer på.
Jeg troede, at D.C. var alt, men jeg tog fejl.
Du.
Du. Du er alt.
Jeg elsker dig, og det holder jeg aldrig op med.
Jeg kan ikke leve uden dig, Meredith. Jeg vil slet ikke leve uden dig.
Jeg vil gøre alt for at bevise det.
Jeg kan leve uden dig.
Men det vil jeg ikke.
Det vil jeg aldrig.
Bare fordi, vi kan leve uden noget, så betyder det ikke, at vi skal.
GREYS HVIDE VERDEN