Barna, nøklene, familiens fotoalbum.
Litt mer sug.
Perfekt. Der har vi det. Klipper cystekanalen.
Det er listen du gjentar i hodet før du sovner.
Jeg gikk for å klargjøre Lizzie Hagans for biopsi,
men det var allerede gjort. Av deg. Klokken 05.00.
Bare hyggelig.
Jeg trodde du skulle til D.C.
Ja, helt til Mr. Cordell ble septisk av gallestein.
Derek kan vente. Mr. Cordell kan ikke.
Hvorfor stalker kjæresten din meg?
Den korte listen over ting du tar med i tilfelle en katastrofe.
Så tydeligvis begynner Grey morgenvisitten
midt på natten nå.
Jeg har vært her i flere timer.
Listen gjør at du føler kontroll.
Hva ser vi på?
Jeg vet ikke. Jeg vet det når jeg ser det.
Hva er det jeg ser på nå da?
Alle Greys operasjoner siden november.
Først trodde jeg bare det var et lykketreff.
Herregud. Stemmer dette?
Barna dine.
Hun har ikke mistet en eneste pasient, ikke ett dårlig utfall siden november?
Hvordan er det mulig?
Hun er i flytsonen.
Nøklene dine.
Det er tid for visitten.
Grey er ufeilbarlig.
Hun har ikke mistet én pasient siden november.
Hva?
Familiens fotoalbum.
Når brannen starter,
når tsunamien rammer,
når jorden bokstavelig talt skjelver,
vil du huske listen din?
Pass på skapet!
- En eller annen... - Jeg ordner det!
Eller bare kommer du deg i dekning?
- Går det bra? - Ja.
Har alle det bra?
Vi beveger oss ikke.
Ja, sikkerhetsfunksjon.
Den gjorde dette under forrige jordskjelv.
Forrige jordskjelv?
Jeg undersøkte Seattle før jeg flyttet hit.
Jordskjelv ble aldri nevnt.
De forekommer ikke så ofte.
Bare når du tar heisen, tydeligvis.
Tydeligvis.
Minn meg på ikke å ta heisen med deg igjen.
Ja visst, dr. Pierce, eller så får jeg begynne å ta trappen.
Det er dr. Pierce, ikke sant?
Jo...
Ethan.
Beklager. Ethan. Ja.
Onkologi, ikke sant?
Radiologi.
Unnskyld.
Helt i orden.
- Sånn. - Ja.
- Vi ses. - Ja.
Herregud!
Måtte du kaste deg over meg?
Jeg var skjoldet ditt. Jeg beskyttet deg.
Ser jeg ut som en kvinne som trenger beskyttelse?
Du har rett. Greit.
Neste gang skal jeg bruke deg som mitt skjold.
Jeg bør høre hvordan det går med Tuck.
Vet du hvem som sikkert kjente det der hun bor?
Søsteren din.
Du burde ringe og høre om hun har det bra.
Jeg ringer når jeg er klar.
Jeg har bedt deg, Miranda. Bare la dette ligge.
Hva med støttegruppen for transefamilier i kveld,
den jeg fortalte deg om? Har du tenkt å gå, eller...
- Nei. - Hvorfor ikke?
Hvorfor har du noe med det?
Ja, det kan du spørre.
Miranda. Miranda!
Warren. Der er han. Kjente du skjelvet?
Ja. Jeg gjorde det.
Spennende.
Nesten like spennende som det jeg har planlagt for deg i dag.
Bryst- og neseoperasjoner.
Du må gjøre noe med den holdningen.
I dag handler det om å fremkalle selvtillit og forandre liv.
Spiller du kortene riktig,
kan du få en invitasjon fra meg til å bli med i plastikkgjengen.
Syns du det høres det kult ut?
Ikke først, men det kommer seg.
Kom igjen.
To nye på vei,
en voksen mann, stump vold mot magen,
en mindreårig med benbrudd etter fall.
- Kall opp Grey og Karev. - Skal bli.
Kepner, du er her. Godt å se deg tilbake.
Ja, tilbake og opptatt. Du kan ta seng åtte.
Jeg går til fem og seks.
Grey Sloan akutt.
- Jeg ble oppkalt? - Seng syv.
Ok. Skal bli.
Trengte du noe annet?
Nei. Seng åtte. Jeg er på vei.
Ok. Ja.
- Ja. - Har du flere på vei?
- Jeg ble kalt opp for en hofte. - Ja.
Jean Dominy, 75, angioplastikk- pasient, utskrevet i forrige uke,
kom i dag med kortpustethet etter et fall.
Jeg falt ut av sengen, på hoften.
Jeg har nok knust den fordømte greia.
Jeg fikk den erstattet for 15 år siden.
Var det jordskjelvet som fikk deg ut av balanse?
Ja. Det og Herbert. Han bor nede i gangen.
Jeg inviterte ham så jeg kunne polere nierjernet hans.
- Kølla hans. - Selvfølgelig.
Jeg mener penisen hans...
Uansett, vi hadde sex.
Heftig, beina i været. Jeg mener...
Dere vet hvordan det er.
- Og så... - Ok.
Da krysser jeg av for "seksuelt aktiv".
- Ja. - Ja.
Jeg har en bok med alle stillingene.
- Som en meny for elskov. - Jaså?
Vi prøvde nummer 28,
ikke sant, den...
Og så begynte jorden å skjelve.
Og jeg tenkte: "Aldri i livet om Herbert..."
Det er ikke bra.
Jeg kommer aldri til 29 med sånne smerter.
Du kan vel fikse det?
Hør her. Vi tar røntgen.
Og så tar vi det derfra, ok?
- Ok. - Ok.
14 år gammel gutt med leggbrudd
etter å ha falt 4 meter fra en stolheis.
44 år gammel mann med stump vold mot magen.
Blodtrykk 135/85, puls 95.
Så dere sto på ski da jordskjelvet rammet?
Det hadde vært noe. Jeg kom meg aldri på ski på grunn av kløna.
Danielle, vær grei.
Edwards, klargjør traumeutredning og ultralyd av magen.
- Skal bli. - Vi var i heisen.
Jeg var med Danielle. Brian var med Micah.
Alt begynte å skjelve, og de falt.
Du mener at kløna falt. Pappa prøvde å holde ham.
- Så tok han pappa med seg. - Danielle!
Han skulle ikke ha vært der.
Han kan ikke stå på ski.
Kan du og moren din vente på venterommet?
- Hun er ikke moren min. - Ennå.
Vi er forlovet.
Brian ville ta en familie-skitur.
Vi gjør alltid det Brian vil.
- Klapp igjen. - Klapp igjen selv!
La oss alle klappe igjen
og finne ut hva som er galt med dere, ok?
Vi må fylle opp igjen vogna i trauma to med en gang.
Skal bli.
Gutten i seng to er klar til å bli utskrevet.
Samme i seng én, som har hypokondri
og ikke en gigantisk svulst i hodet.
Hørt noe fra Herman? Hvordan går det?
"Nyter blindeskolen. Lærer å ikke gå inn i ting.
"Skriver ikke dette selv. Ikke drep noen babyer."
Hun høres ok ut.
Skal noen ta den telefonen?
- Ikke jeg. - Den er din.
- Jeg skal kalle på noen for deg. - Takk.
Grey Sloan akutt.
Er dette sykehuset? Jeg trenger hjelp.
Du må legge på og ringe 911.
Det var opptatt. Mamma falt ned fra en stol.
Hun rører seg ikke. Hva skal jeg gjøre?
Din hva for noe? Moren din? Hvor gammel er du?
Jeg er 11.
- Hvor er du? - Hytta vår. Jeg vet ikke.
Strømmen har gått. Du må hjelpe.
Det går bra. Vent litt.
Kepner, få tak i 911
og få dem til å spore samtalen på linje tre.
Det er et barn med en skadet mor i fjellet et sted.
- Gå. - Ok.
Er du der ennå?
Jeg er her.
- Hva heter du? - Ruby.
Ruby, jeg heter Owen.
Er du lege? Kan du hjelpe?
Jeg er her, og jeg skal hjelpe deg.
Vi laget s'more-kaker.
Hun skulle hente kakao fra skapet.
Pass ryggen.
Ja, det er en samtale til Grey Sloan sykehus.
Hun sto på stolen, og så begynte alt å skjelve.
Så falt hun. Nå ligger hun på gulvet. Jeg kan knapt se noe.
- Hun ligger på gulvet. Er hun våken? - Nei. Hva skal jeg gjøre?
Jeg har ventet i to timer!
Og nå har noen dobbeltparkert bak meg!
Stille!
Er det ingen parkeringstjeneste her?
- Jeg skal finne noen... - Glem egenandelen!
Han sa: "Stille!"
Jeg skal hjelpe deg.
TRAUMEROM 2
Ruby, jeg går til en annen telefon
så jeg kan høre deg bedre.
- Ikke legg på. - Nei.
Jeg skal bare bytte telefon. Jeg kommer straks.
Ok?
Ok.
GREY SLOAN SYKEHUS
- Jeg roter alltid dette til. - Hva?
Nei da. Ingenting.
Ta det med ro. Jeg er straks tilbake. Vent litt.
Hvor er det røntgenbildet?
SVAR - AVSLUTT - OVERFØR VENT - DEMP
VENT
OVERFØR
Kjapt.
- Ruby, er du der? - Jeg er her.
- Hva skjer? - Ok.
- Puster moren din? - Ja.
Det høres ut som hun snorker.
Hvilken stilling ligger hun i?
- Ligger hun på siden? Er hun... - Hun ligger på ryggen.
- Hun bare ligger der. - 11-åring,
moren hennes falt på en hytte et eller annet sted.
Kepner prøver å spore samtalen.
Ruby, kan du holde telefonen mot munnen hennes?
- Jeg trenger å lytte. - Ok.
En blokkert luftvei.
Vi trenger et traumerom. Er dette ledig?
- Nei. - Nei.
Opptatt, tydeligvis.
Hun må ringe 911 fra en fasttelefon.
Bare da kan ambulansetjenesten spore henne direkte.
Ruby, hør på meg.
Hva slags telefon ringer du fra?
Hvis det er telefon i hytta, må du legge på og ringe 911.
Nei, den er død. Jeg ringer fra mammas mobil.
Det går ikke. Pokker. Greit.
Leppene hennes er blå. Hvorfor blir leppene hennes blå?
Fordi moren din ikke får nok luft.
Vi fikk ikke traumerommet.
Det går bra. Disse skadene ser ganske overfladiske ut.
Vi ville vært i ulveløypa nå
om det bare var deg og meg, slik det skulle være.
Dani, dette er ikke Micahs skyld.
At han ikke kan sitte i en stol? Jeg tror det er det.
Barna kommer ikke overens.
Du sier ikke det.
Karen og jeg forlovet oss i sommer
etter tre år med stevnemøter.
Jeg ville ha fridd etter tredje stevnemøte,
men barna...
Jeg tenkte: "La oss ta en tur.
"La oss gjøre noe sammen som familie. Kanskje det hjelper."
Det ble visst enda verre.
Tror du jeg gjorde det verre?
Noen ganger kan motgang gjøre en familie sterkere.
Eller rive den i stykker.
Bare bytt meg ut. Jeg vil ha godsakene.
Ikke at du ikke er godsaker, men hun er i flytsonen.
For all del ikke si det til Meredith,
om du ikke vil gjøre slutt på det. Du vil bringe ulykke.
Gjør det vondt?
Jeg er bekymret for ømheten i buken.
Sett opp en CT og forser prøvene hans.
Så du vil ikke bytte meg ut?
Glem det.
Kan du gå én tilbake?
Én til?
Denne.
Hvor snart kan vi gjøre det?
- Tja... - Vet du hva?
Vi planlegger ikke operasjonen ennå.
Men jeg vil gjøre det før sommeren.
Om seks uker kan vi møtes igjen.
Snakke om alternativene. Takk for at dere kom.
Jeg skjønner det ikke.
Oppfyller vi ikke ønsker, eller...
Så du hvordan hun så på kjæresten?
Han er ikke her for støtte. Han er her for godkjenning.
Seks uker.
Så lang tid vil det ta henne å innse
at det ikke er hennes ønske vi oppfyller.
Så du mener hun var overilt.
Jeg mener at jeg ikke gir den jenta nye bryster
som aldri var hennes idé i første omgang.
Det er bare en BH full av anger.
På tide å lade opp.
Gjengen har en stor ettermiddag.
Ruby, åpne din mors munn og ta to fingre
og dra opp fra halsen hennes,
som en øsebevegelse.
Hun kan ha noe som blokkerer luftveiene.
Prøv å få tak i det.
Greit.
Det er ingenting. Hva nå?
Prøv et Heimlich-grep. Dytt hardt på din mors...
Jeg har sett det på TV. Hvor hardt skal jeg...
Så hardt du kan.
Ingenting skjedde. Ingenting...
Ingenting kom ut. Pusten blir bare dårligere.
Ok...
Vi skal prøve å åpne luftveiene på en annen måte.
Legg hånden din under haken hennes
og løft forsiktig opp.
Nei, stopp. Du vil lamme henne.
Hallo? Hva skal jeg gjøre?
Hallo?
Den gode nyheten er
at EKG-en og røntgenbildene ser bra ut.
Så hjertet er bra. Hva med beinet?
Du har det som kalles subtrokantært lårhalsbrudd.
Oi sann.
Du har to sprekker i benet, én her og én her.
Hvordan kommer jeg tilbake i salen? For å si det slik.
Jeg vil bytte ut alt sammen.
Det er en veldig stor operasjon som innebærer risiko,
men etterpå vil du ha full bevegelighet,
og det er vel det...
Så jeg kan ligge på ryggen?
- Det burde du. - Eller på siden.
Eller den
hvor man bøyer seg over sofaen og...
Som sagt, full bevegelighet.
Men med tanke på sykehistorien din,
vet jeg ikke om en stor operasjon er så lurt.
Si meg, vennen, har du noen gang vært gift?
Er du sammen noen eller får du deg?
Det er ikke... Jeg mener...
Jeg var gift med mannen min i 44 år.
Altså 44 år med samme mann.
Vi har tre barn, syv barnebarn
og et minnerikt liv.
Han var den første mannen jeg elsket.
Og han er den eneste mannen jeg kommer til å elske.
Men ikke snakk om
at han skal bli den eneste som har feid over meg.
Jeg har tid igjen,
og det er fortsatt ting jeg vil gjøre.
Det er ting jeg ikke har gjort,
og det er en hel masse ting
jeg ikke engang visste man kunne gjøre.
Som den greia hvor man... Ikke sant?
- Ja. - Ja, vi skjønner.
Ja.
Hva er poenget med å leve om man ikke kan prøve noe nytt?
Jeg vil ha den operasjonen.
Høres bra ut.
Det er en fem timer lang operasjon på en 75-åring
som har stent og går på blodfortynnende.
Tenk at du foreslår en sånn operasjon for en pasient
uten å snakke med meg først.
Beklager. Du ba om min mening.
Jeg gjør hofteoperasjoner hele tiden
på mye eldre pasienter med mye svakere hjerter.
Hun er fremdeles aktiv. Hjertet hennes er i ganske god form.
Det er ikke din avgjørelse.
Greit, men vi snakker om en frisk og livfull kvinne her.
Hun fortjener den beste livskvaliteten vi kan gi.
Hvis hun ønsker ny hofte, er det opp til henne.
Så hun kan få sex? Seriøst?
Syns du det er viktig nok til å risikere at hun dør?
Hvis hoften er så ødelagt at hun blir
sengeliggende resten av livet, ja visst,
for uansett vil hun dø.
Greit.
Jeg skal revurdere bildene og se nærmere etter.
Kanskje er det et annet alternativ. Ok?
Takk.
Kepner fortalte om den lille jenta.
Hva kan jeg gjøre? Kan jeg hjelpe?
- Vi prøver å få en luftvei. - Ved å risikere lammelse.
Jeg vil heller ha henne lam og i live enn død av kvelning.
Har du en bedre idé?
Hallo? Er du der ennå?
Ruby. Sett i gang.
Løft haken og dra den frem, forsiktig.
Ok.
Legg så telefonen på din mors bryst.
Og la meg lytte.
Pipingen er borte. Hun åpnet luftveien, men...
Det kan fremdeles være kritisk.
Det er noe annet.
Ruby, legg hodet ditt på din mors bryst,
på venstre side, og lytt.
Jeg hører ingenting. Hva skal jeg høre?
Pust. Hører du henne puste?
Nei.
Owen.
Greit, Ruby,
legg så øret ditt på høyre side og lytt.
Hører du noe?
Ruby?
Hun puster! Jeg hører det!
Kan være pneumotoraks.
Ruby, press telefonen mot brystet hennes,
akkurat der du lyttet.
Press telefonen inn og beveg den.
Luft i pleuralhulen. Hører dere det?
Hun må...
Hun må få ut luften
- med et brystdren eller noe. - Ok.
Det er eneste mulighet, ellers vil moren bli kvelt.
Mener du... Skal du be henne om å...
Ok. Ruby,
jeg må be deg om å prøve noe. Det vil gå bra,
og jeg skal lede deg gjennom det, trinn for trinn, ok?
Greit, men kan du si det fort? Telefonen piper.
Jeg tror den går tom for batteri.
- Hva gjør du her? - Jeg gjemmer meg.
Vi venter på farens prøver,
men jeg orket ikke å høre på mens de to
kranglet lenger.
Ikke jeg heller.
Brians prøver ser bra ut. Hva med Micahs?
Ser ut som en alvorlig miltskade, muligens sprukket.
Vi må klargjøre ham for en eks-lap.
Hva? Hjertestans.
- Pokker. - Pokker!
Blodtrykket faller.
- Fort! - Ventrikkelflimmer. Vi må ventilere ham.
Én, to, tre.
Forsiktig.
Hvor er hjertestarteren? Jeg trenger elektroder.
Nesten her.
Vi har ikke tid.
Har rytme.
Edwards, du og Wilson går og klargjør OS-en.
- Magisk. - Jeg sa det jo.
- Hva? - Ingenting.
Kom igjen. Fort.
Ruby, har dere sugerør på kjøkkenet?
- Nei. - En penn, kanskje?
- En kulepenn? - Noe nytt?
Ikke ennå. Linjene er nede.
De triangulerer fra mobilmastene.
Hvordan går det med moren?
- Ok. - Vent!
Vi kjøpte milkshake på veien hit. Jeg har sugerør!
Flott. Nå må du hente en...
Hva?
Jeg vil ikke be henne om dette.
Ruby, vi må...
Vi må be deg hente en kniv. Ikke en stor en, men en skarp...
Dere laget s'more-kaker? Er grillspydene der?
Ja. Har ett. Herregud.
Skal jeg stikke dette inn i henne?
Ruby, du kan klare dette. Det vil hjelpe moren din, ok?
Du må bare finne...
Andre interkostalrom. Hvordan skal jeg forklare det?
Vent.
Ruby.
Ta på din mors venstre kragebein,
det som ser ut som en vinge som kommer fra nakken hennes.
La fingrene gå ned fra det.
To skritt. Oppfattet?
Ok. Ett. To.
- Stopp. - Stopp.
La fingeren gli rett under det ribbeinet.
Med den andre hånden, rett over den fingeren,
dytter du spydet inn omtrent en tomme.
- Jeg kan ikke. - Jo, det kan du.
- Hva om vi tar feil? - Jeg tar ikke feil.
Ok. Ruby, du kan klare dette.
- Hun kan slå hull i hjertet. - Nei da.
Ruby, gjør det nå.
- Herregud. - Dytt. Hardt.
Dytt hardt. Nå.
Herregud! Det er blod!
- Hun blør! - Det går bra.
Ta sugerøret og dytt det over spydet
og inn i hullet du laget, og dytt hardt.
- Hun puster masse! - Du klarte det.
Gudskjelov.
Vent. Hun sluttet.
Leppene blir blå igjen.
Ruby, legg fingrene dine på høyre side av nakken hennes,
rett ved halsen.
- Kjenner du puls? - Nei.
Ok.
Ruby, du må sette deg opp på moren din
og legge hendene over brystet og dytte hardt med en gang.
Jeg skal lære deg HLR.
Ok, vi tar en titt.
Hjelp. Denne hoften har fått kjørt seg.
Ethan, du aner ikke.
Kan du zoome inn på høyre lårprotese?
Skal bli.
To ganger på én dag, dr. Pierce.
Ja. Forsiktig, ellers blir du lei av meg.
Lite trolig.
Ser du det? Der.
Nedre lårbein er sprukket.
Hoften blir ikke bra uten operasjon.
Men lårbruddet er ikke forskjøvet.
Kanskje jeg kan sette inn en plate over bruddet,
gå inn fra siden. Det blir litt mindre invasivt.
- Og litt mindre tid i OS-en? - Mye mindre, faktisk.
Da kan hun fortsette på blodfortynnende
og redusere risikoen for hjertet betydelig.
Og hun kan komme tilbake til villskapen sin.
Jeg skal si ifra.
Jeg har tatt trappen, forresten.
Siden i dag morges, for sikkerhets skyld.
Jeg mente ikke alvor. Jeg bare...
Jeg vet det.
Jeg tar ikke egentlig trappen.
Ok.
Jeg vil gjerne invitere deg ut en gang.
Kanskje på kaffe eller en drink, eller...
Poenget er at jeg er fleksibel.
Dette blir helt feil.
- Jeg begynner på nytt. - Det er...
Jeg skal stoppe deg, faktisk.
Beklager, Ethan. Du virker veldig...
Høy... Hyggelig.
Men jeg er bare... Jeg er ikke...
Ja visst. Det går bra. Jeg forstår.
Ok.
Dette er i bunn og grunn kontoret mitt,
så om du venter på at jeg skal gjøre dette mindre pinlig med å gå, så...
Akkurat. Selvfølgelig. Ok.
Jeg stikker. Tar denne med meg. Ha det.
Er Karen her?
Hun skulle handle. Hvordan går det med Micah?
Vi må snakke med Karen.
Vi har bare lov til å snakke med den juridiske forelderen.
- Mener du alvor? - Hvem bryr seg?
- Dani! - Hva?
Ingen kalkun, så jeg kjøpte skinke og ost.
- Ekkelt. - Herlig.
Seriøst?
- De har nyheter om Micah. - Micah er stabil,
men jeg er redd skaden er verre enn vi trodde.
Milten er sprukket, og han har mistet mye blod.
Det oppsto et problem, og hjertet hans sluttet å slå.
Herregud.
Men vi skal operere ham nå. Vi må fjerne milten hans.
Herregud.
Hva gjorde vi der oppe?
Hvorfor lot jeg deg overtale oss til den teite skituren?
Kom igjen, Karen. Det var en ulykke.
- Han ville ikke være med. - Det var jordskjelv.
For Guds skyld, dette er...
Jeg hadde ikke planlagt...
Vi oppdaterer dere når operasjonen er ferdig.
Han er 14!
De er kanskje de verste ofrene for jordskjelvet.
Herregud!
Ruby, du er kjempeflink.
Batteriet er på fem prosent. Jeg er sliten.
Du klarer dette. Bare fortsett å trykke.
Trykk, trykk, trykk, om og om igjen, som rytmen av en sang.
Ruby, kan du sangen Stayin' Alive?
Er den ny?
Vi synger den for deg, ok?
Og du bare... Bare dytt i takt, akkurat slik...
Nå kan du synge, Ruby. Syng med oss.
- De har funnet området. - Ruby, hørte du det?
De kommer til å finne dere.
Noen av veiene er sperret.
De sender et helikopter,
men de vet ikke hvor lang tid det tar.
Ruby, bare fortsett til de finner dere, ok?
Fortsett å synge, og fortsett å dytte.
Og når de finner dere, låner du en telefon og ringer meg.
Ok.
SAMTALE BRUTT
Ruby?
Hun er borte.
De finner henne. Hun vil ringe.
Ja, hun kan være på vei inn akkurat nå.
Med mindre hun er alene i en hytte med sin døde mor.
Hun vil ringe.
Noe nytt?
Hun vil ringe.
Hørte dere som moren snakket til ham?
Det paret er ferdig, all den kranglingen.
Jeg savner ikke det.
Se på oss. Vi er begge i stabile forhold.
For en gangs skyld er vi på den sunne siden.
Ja visst.
Jeg måtte avlyse D.C., men det er greit.
Noen ganger avlyser han, og jeg sier det er greit.
Vi er lykkelige. Vi er på sporet.
Høres mer fastlåst ut.
Vi er ikke fastlåst.
Hvis du sier det så.
- Jeg liker ikke at du sier det. - Ok.
Og du er neppe noen ekspert på langsiktige forhold.
Seriøst? Det er ikke sant.
Hva? Izzie?
Det var et kreftekteskap som varte i fem minutter.
Og så var det Ava, som tisset på sofaen min.
- Kan du gi deg? - Nei,
det er ett til jeg glemmer.
Hallo? Jeg er her.
Jeg vet det. Sykepleieren som hadde syf.
Syfilis?
Det var lenge siden, Wilson. Slapp av.
Bovie.
Det er ikke fastlåst.
Jeg har en hel verden å takle helt alene.
Min verden bør ikke dreie seg om Derek Shepherd.
Jeg ville dra til D.C. denne helgen,
men jeg er en travel kirurg med to barn hjemme,
og han er på NIH.
Så akkurat nå må vi bare godta
at det er slik livet er.
Men vi er lykkelige for det.
Greit. Du har et lykkelig ekteskap.
Uten en mann.
Platen er på plass. Så er det skruene.
Blodtrykket er fint. Rytmen er stabil.
Så du og Ethan. Er dere sammen?
Nei. Han er ikke min type.
Ja visst. Akkurat.
Du liker ikke søt, smart eller morsom?
Jo, han er det. Han er alle tiders.
Han er radiolog.
Har du blitt høy på pæra?
Nei. Nei!
Jeg mente det ikke slik.
Jeg dater ikke på jobben.
Eller ikke nedover på jobben. Det går bra.
Ta det med ro. Du har sikkert mange andre gode egenskaper.
Greit å være litt snobbete.
Jeg er ikke en... Du får meg til å høres fryktelig ut.
"Date nedover?" Hva er det for noe?
Jeg dater ikke personer som er...
Under deg?
Nei, det var ikke det jeg skulle si.
- Undersåtter? - Kutt ut. Jeg skulle ikke si...
Bare en uanselig røntgenfyr.
- Jeg mente ikke å... - Hold opp!
Vi bruker raspen til å jevne ut broen.
Mrs. Thurman kan komme fra dette
som en helt annen person.
Så hun kan være fornøyd med det hun ser i speilet.
Men hva om det ikke er nesen som gjør henne ulykkelig?
Kanskje en annen del av livet hennes,
som pasienten med kjærestens bryster.
Hvordan vet du at hun gjør det rette valget?
Du vet vel at jeg ikke kan snakke med deg om søsteren din?
Jeg spør ikke om søsteren min. Jeg spør om denne damen her.
Jeg vet hun gjør det rette valget
fordi jeg har snakket mye med henne, og lyttet.
Og jeg har blitt svært flink til å vite det.
44 år gammel kvinne, stabile livstegn,
pneumotoraks lindret med torakotomi.
- Er hun... - Traumer etter fallet.
Pupillene reagerer bra. GCS på åtte.
Jeg tar meg av det.
Ruby?
Hei.
Telefonen min døde,
men jeg fortsatte å synge til de kom, akkurat som du sa.
Jeg vet det.
Du var kjempeflink. Helt perfekt.
Det går bra med deg.
Hvordan har hun det?
Subduralt hematom med bevegelse.
Hva kan jeg si til Ruby?
Ingenting. Ikke ennå.
Pulsen synker. Pokker ta.
Drill, nå.
Jeg må få ut denne blodproppen.
Hva kan jeg gjøre? La meg hjelpe.
La meg jobbe.
- Mrs. Thurman er våken. - Bra.
Ser ut som hun har vært i slagsmål,
og hun gleder seg til å se hvordan hun ser ut
når hevelsen går ned.
Hva mer?
Ingenting.
Det er en stor forandring.
Hun har hatt den nesen i mange år.
Jeg håper ikke hun angrer.
Det var ikke noe nytt, denne endringen hun ønsket.
Det var ikke et innfall.
Det var slik hun alltid hadde sett seg selv.
Den beste versjonen av henne.
Den som var mest ekte.
Med en pasient som dette,
en pasient som har drømt om disse endringene
siden hun var seks år gammel,
slike pasienter ombestemmer seg ikke.
For dem er ikke endringen et valg. Det er en sjanse.
Det er hennes sjanse.
Og det vet man ikke uten å snakke.
Og lytte.
Det er ikke fordi han er radiolog.
Og det er ikke bare fordi jeg ikke dater folk fra jobben.
Jeg dater bare ikke.
Hør her. Jeg bare plaget deg litt.
- Nei. - Jeg...
Det er en kløft mellom meg og folk flest.
Det har det alltid vært.
Jeg trodde det var fordi jeg var yngre på skolen,
men selv etter skolen...
Avstanden ble bare større og mer uoverkommelig.
Jeg var ikke for ung. Jeg var bare for...
Annerledes.
Jeg vet hvordan det ser ut når jeg sier ja til Ethan.
Det er gøy, og vi er lykkelige en stund, til det er slutt.
Det blir alltid pinlig og merkelig.
Så jeg overkorrigerer, eller han feiltolker.
Og da er vi ikke på samme side lenger,
for vi var aldri på samme side.
Vi var alltid langt fra hverandre med en kløft mellom oss,
men vi lot som den ikke var der.
Jeg vil ikke late som.
Jeg kom hit for å jobbe og bare konsentrere meg om det,
og jeg har det bra på min side av kløften.
Det er litt ensomt, men greit.
Det er ingen vits for meg i å si ja.
Ja.
Det er bare tull.
Da du var yngre, kanskje. Barn er rare. Men nå?
Du er voksen
og gjør en voksen jobb sammen med andre voksne.
Det er ingen kløft. Og det er ingenting å tape.
Du er bare redd.
Og helt uten grunn.
Så velg ikke å være det.
Livet er for kort til å være redd.
La Ethan feie over deg.
- Klype deg i baken. - Ok.
Kile halefjærene dine.
- Holde melonene dine. - Niks.
Gynge rumpa di.
Poke-hontasen din.
Pryle eventyrlandet ditt!
Det er fremdeles blødning fra de korte magearteriene.
Jeg ser den.
- Nær bukspyttkjertelen. - Ja!
Jeg kommer ikke til herfra.
- Hvor mange enheter har han brukt? - Fire.
Om bare alle vil klappe igjen og gi meg to sekunder,
så kan jeg få suturen til å holde.
- Sånn. Edwards? - Ingen lekkasjer. Ser bra ut.
Rekken holder.
- Hva var det, Wilson? - Nei.
Vent, ingenting. Jeg sa ingenting.
Du sa: "Rekken holder."
Nei! Nei, jeg sa: "Sekken." Jeg sa: "Sekken holder."
Nei da. Det gjorde hun ikke.
Jeg hørte ikke noe. Jeg...
Du er ufeilbarlig.
Du har ikke mistet en eneste pasient siden 14. november.
Åttini operasjoner på rad med gode resultater.
Sa du 14. november?
Ja, og 22 var traumer. Hvem gjør det?
Du, fordi du er magisk.
Edwards, du kan lukke. Wilson kan assistere.
Hva sa jeg?
Jeg sa hun ikke skulle si det.
Den slags gjør deg bare forvirret.
Jeg rir på en bølge.
Det fins ikke noe sånt. Det er bare lykketreff.
Du er ikke så dyktig uansett, så bare glem det.
Nei, det er ikke det. Det er datoen da det begynte.
Hva med den?
Det var da Derek dro.
Og jeg har vært perfekt siden, ikke mistet én pasient,
ikke én, siden han dro.
Hva sier det deg? At du har rett?
At jeg er bedre stilt uten ham?
Brian, prøvene dine ser veldig bra ut.
Jeg bør kunne skrive deg ut snart.
Hvordan går det med Micah?
Ikke min sønn. Jeg vet det.
Karen vil ikke engang snakke med meg nå,
og det var i beste mening.
Jeg prøvde å samle familien.
Jeg trodde jeg hjalp oss.
Det hele slo tilbake.
Nå er det kanskje håpløst.
Kanskje jeg ikke kan få Karen tilbake.
Kanskje Danielle har rett.
Kanskje Karen og Micah har det bedre uten meg.
Jeg ville bare at vi skulle være en lykkelig familie.
Kan du nikke eller blunke to ganger eller noe hvis det går bra med Micah?
Takk, dr. Grey. Takk.
Du burde prøve å lukke øynene, få litt søvn.
Det kan fortsatt ta en stund.
Tror du jeg har skadet henne?
Nei, Ruby, du gjorde alt riktig.
Det vet du ikke.
Hvordan har hun det?
Hun har det bra. Ruby, moren din vil bli bra.
Mener du det?
Absolutt.
Jeg ringte søsteren min.
En bokhylle falt. Bortsett fra det har hun det bra.
Bra. Ok.
Jeg skylder deg en unnskyldning for det jeg sa tidligere.
Ja, det gjør du.
Og jeg skal vurdere å godta unnskyldningen, Ben Warren,
hvis du gjør det godt igjen. Hjemme.
Du kan begynne med å lage middag.
Og så noen andre ting jeg ikke har tenkt på ennå.
Du vet at jeg fremdeles er på vakt.
Jeg kan vente.
Seks uker?
Åtte, for å være sikker. Begynn i det små.
Herbert kommer til å bli helt overrumplet.
Eller Edward. Eller Irving.
Eller kanskje han fyren ovenpå med den fæle tupeen.
De er heldige.
Hør her, jenter.
Dere har friske hofter. Bruk dem godt.
Hold den! Vent!
Hei. Jeg tar den drinken med deg.
Hvis du fortsatt vil.
- Flott. Da gjør vi det. - Vent. Nå?
- Mener du nå? - Nei.
Ja? Jeg vet ikke.
I slutten av uken?
Ja.
Takk. For i dag.
Bare hyggelig.
Så bølgen min fortsetter?
Ja visst. Hvis du tror på den slags.
Du har rett. Jeg trenger ikke Derek.
Jeg trenger ham ikke i huset mitt.
Jeg trenger ham tydeligvis ikke
til å bevise at jeg har 89 gode resultater på rad.
Jeg klarer meg kjempefint.
Barna er lykkelige. Karrieren går så det suser.
At Derek dro til D.C. gjorde nøyaktig det det skulle,
å minne meg på hvem jeg er utenom ekteskapet,
og jeg er ganske fantastisk.
Ok.
Men det betyr ikke at jeg ikke vil dele det med ham.
Jeg vil fortelle ham at jeg er...
Vi er på en bølge.
Jeg kan ta Micahs etterkontroll hvis du vil stikke.
Listen over ting man tar med seg ved en katastrofe.
Hallo?
Hei. Er han i laboratoriet?
Hva?
Jeg vet at dette er Derek Shepherds telefon.
Hvem er dette?
Barna, nøklene, familiens fotoalbum.
Hvem er dette?
Den listen går ut av vinduet.
Hvem er dette?
Hallo?
Når katastrofen begynner med at du lurer på
om dette er kvinnen som har ligget med mannen din.
Det er et helt annet jordskjelv.