- De kommer från ingenstans. - Vad hände?
Vi grälade. Han sa att han inte kunde lita på mig.
Att jag hade ljugit om mig själv.
- Han slog dig. - Det blev så fel.
Dåliga saker kommer plötsligt. Utan förvarning.
- Vad kommer att hända nu? - Inget.
Du är trygg. Du är trygg här.
Försök att sova.
Om du behöver nåt når du mig på mobilen.
- Vart ska du? - Vi ser sällan kriser i förväg.
Alex? Vad ska du göra?
Hur väl vi än försöker förbereda oss.
- Vad händer? - En storm ska slå till om tre dagar.
- Då hinner vi förbereda oss. - Ja. Vi måste bunkra på akuten.
Förbered för dubbel kapacitet. Ställ upp bårar i korridorerna.
Stormen kommer att orsaka skador, så vi måste göra plats.
Långtidspatienter ska flyttas till Seattle Pres.
Vi tar in extra vatten, mat, läkemedel och lampor.
Vi kollar våra generatorer.
Kirurger ombeds att skjuta upp eller ställa in valbara ingrepp.
- Ställer vi in ingrepp? - Du borde ta det lugnt.
- Jag är gravid, inte sjuk. - Du är i nionde månaden.
- Shepherd. Jag behöver hjälp. - Vi gör en lista...
- Ställer ni in ert ingrepp? - Nej, det är ju akut.
- Bli inte arg. - Vi har tre dagar.
Det viktigaste är att skriva ut papperskopior av alla journaler.
- Allihop? Hinner vi? - Jag fixar det.
- Bailey! Du ska få operera. - Jag tar journalerna.
De varnar för riktigt svårt väder, men vi har tre dagar på oss.
Vi kan se till att vi är redo. Tack för ordet.
- Hur mår hon? - Hon vågar inte operera.
Hon tror hon ska döda nån. Hon borde ta ledigt -
- men hon ville hjälpa till under stormen.
- Kan jag göra nåt? - Jag vill säga ja, men...
Vem som helst utom jag. Jag vet.
Jag tog hit honom och gjorde en CT.
Du måste hjälpa honom.
Det är Bringan Muskelsson. Jason Myers.
Att ta bort encefalocelen och stänga spalten tar hela dagen.
- Har ni några frågor? - Nej, vi har väl inte det.
Det är lönlöst att säga "Oroa er inte" -
- men det kanske lugnar att jag inte oroar mig.
Ja, det gör det. Tack.
Vet man vad man ska säga som mamma?
- Jaså, internet har berättat det? - Jag är visst läskig som spionerar.
Jag med. Du har jobbat med Bud Clement, precis som jag.
- Bud! Han är ett geni, men... - ...hans andedräkt!
- Nåt har dött inuti honom. - Ja!
Om du har jobbat med Clement får du göra skelettransplantationen.
- Jag kan fokusera på spalten. - Menar du det?
Ja, visst.
- Vill du ta en kaffe innan vi börjar? - Alltså, ja...
Jag måste fixa några grejer. Vi ses där uppe.
Okej. Ska du spionera vidare?
- Kanske det. - Läskigt!
Jag fattar. Om pappa inte vaknar får jag bo med främlingar.
Inte främlingar. En fosterfamilj, som vill ta hand om dig -
- och som orkar mer än din farmor.
Spelar de fotboll?
- Det hoppas jag. - Tänk annars, då.
Tänk om de är som i "Harry Potter", elaka och läskiga?
Det kommer de inte att vara. Jag lovar.
Men om pappa vaknar får jag bo hos honom.
- Eller hur? - Ja, om han vaknar.
Ethan, hjärtat. Ät din yoghurt.
Okej, vi ses senare. Var inte orolig.
- Sök mig om nåt händer. - Owen.
Nancy och jag pratade om att avbryta behandling.
Hon tog själv upp det och undrade hur hans chanser...
- Det är för tidigt att ta upp. - Jag sa att efter åtta dagar...
- ...är det troligen permanent. - Vad bra.
- Jag tänker inte ljuga, Owen. - Det är för tidigt.
CT och blodprov.
- Vi tog blod i morse. - Jag vet. Gör om det.
Hej! Hej.
- Får jag fråga nåt? - Ja.
När du och Derek adopterade Zola, hur visste ni att det var rätt?
- Hur så? Tänker du... - Äh, glöm det.
- Röj korridorerna. - Hur illa ska det bli?
- Var redo. - Vad är det? - 39-årig byggjobbare.
Han föll tre våningar och spetsades på stålstänger. Värdena är stabila.
- Okej. - Snälla, säg att han heter Bob.
- Varför det? - Shish Ke-Bob...
- Jag heter Leon. - Patienten är vaken.
Herregud, förlåt!
- Är det illa? Ska jag dö? - Att du pratar är ett gott tecken.
Om stängerna inte fångat mig vore jag en våt fläck på asfalten.
Det är rätt anda, Leon. - Vi röntgar i operationssalen.
- Sök Grey och Torres. - Kepner!
- Jag tar det. - Varför det?
- Det är ett krävande fall. - Ja, mitt fall.
Jag ska göra tentorna och vill visa att jag klarar sånt här.
- Jag ska krossa alla. - Du behövs här.
Du sa åt mig att sluta administrera och börja operera.
- Det är min shish kebab! - Okej, gå du.
- Om det blir knivigt tar jag över. - Det behövs inte!
- Vad hände? - Vad ser du, Brooks?
- Nån har nitat honom. - Prata som en läkare.
- Fraktur och blödning. - Hur snart måste blödningen åtgärdas?
- Typ i går. - Boka en operationssal.
- Karev, vad hände? Vem slog honom? - Se till att han inte dör.
Han får inte dö.
Den här går bredvid halspulsådern.
Den här verkar precis ha missat levern.
Och artären i låret verkar vara intakt.
När vi tar ut dem kan kärlen rivas sönder.
- Han kan förblöda. - Jag måste intubera.
- Jag vill klippa av stängerna. - Bentång?
- Kanske. Knappast. - Nej.
- Ni behöver vinkelslip med kapskiva. - Tack, Leon.
- Det är lugnt. - Spring. Gå inte.
- Bringan Muskelsson? Jos kille? - Karev tog hit honom.
- Han blöder i hjärnan. - Tog Karev hit honom?
Hallå? Hallå! Har du en vinkelslip med kapskiva?
Dr Bailey. Jag är glad att ni frågade efter mig.
Jag vill gärna operera. Vad gör vi?
Väljer "Skriv ut", tar journalen, lägger ihop den.
- Är det allt? - Ska jag förklara det igen?
- Bailey är smittfri. - Hon upplever sig inte så.
- Murphy? Vart ska du med den? - Operationssal 1.
Kepner ska kapa stängerna i shish kebaben. Leon.
- Okej. - Kom!
- Vad var det... Bailey. - Ja, jag tror att hon...
- Tänker du samma sak som jag? - Ja.
- Stopp! - Stäng av den!
- Ni kan inte kapa metall nära syrgas. - Hela rummet kan sprängas.
- Bra tänkt. - Jag har upplevt samma sak tidigare.
- Hur gick det? - Inget vidare.
- Oj, du är tidig. - Du med!
- Jag vill se förarbetet. - Jag med.
- Du måste ha stort kontrollbehov? - Inte lika stort som du.
- Visst blir man matt? - Gud, ja. Att du låter mig delta!
Ju fler som vet hur man gör, desto bättre.
Kontrollbehov i stor skala. Och du lär minnas mig!
- Alla barn med hjärnan utanpå... - ...kommer att påminna dig om mig.
- Då kör vi, eller hur? - Ja, nu kör vi.
Metallen ligger emot blodkärl. De kan förstöras.
- Ja, men hur ska vi göra? - Ta ut syrgasen?
Nej, den går genom golvet. Vi kan väl göra det i ett annat rum?
- Han går inte att flytta. - Okej. Vi tar ut alla syrgastankar.
Jag får upp hans syremättnad och stänger av syret.
Du kapar. När hans syre tar slut börjar vi om.
- Det kommer att ta länge. - Ja, men det är vår bästa chans.
Ge mig slipen. Det här är farligt.
- Alla får gå. - Nån måste hålla i stången.
Nån måste kyla metallen, så den inte bränner honom.
- Bra tänkt. - Han kan få leverskador.
- Nej, inte du. - För att jag är gravid?
- Hon har barn. - Det är inte här.
- Han har rätt, Grey. - Gå, Grey. Det är en order.
Okej, blötlägg filtarna.
- Varför blev jag utslängd? - Jag blev det för att jag är gravid.
- Va? - Salen kunde sprängas.
- Det är väldigt farligt. - Då låter det vettigt.
Karev tog hit nån blåslagen kompis.
- Jason Myers, från förlossningen. - Det är ingen kompis.
Är det dagens röntgenbilder? Vad är det där?
- Vi har problem. - Är det här nåt eller bara brus?
Det verkar vara nåt. Det gäller Alex.
Beställ CT av blodkärlen.
Jag ventilerar tills vi når 100 %. Sen kan du kapa, tills vi når 90 %.
Lägre än så kan ge hjärnskador, så vid 90 % säger jag till.
- Sen pumpar jag igen. Redo? - Ja.
- Om nån ser gnistor, spring! - Okej.
Kör!
- Herregud! - Gnistor!
Är alla okej? Torres?
- Ja då, nu kör vi. - Kepner, om du fortfarande ber...
- Käre Gud, hjälp oss rädda Leon. - Och... kör!
Vi går vidare till buken.
Okej, kör.
Gnistor! Gnistor!
Herregud!
Det är okej. Fortsätt.
Helvete. Det läcker ut CSV. Hjärnhinnan har rivits sönder.
- Det är grisigt. - Säg inte så.
- Vilka komplikationer är tänkbara? - Döden, rätt uppenbart.
Slaganfall, proppar, att bli en grönsak, knäpp eller dum.
- Brooks. - Svårigheter med tal, minne och syn.
- Varför måste jag prata i dag? - Du är knasig, men du har talang.
Knasigheten är en fasad för ditt bristande självförtroende.
Det är mitt jobb att göra dig mer självsäker och mindre knasig.
Om det gör dig glad, så...
- Jag menade inte "Slå honom". - Sånt var okej när vi först möttes.
- Inte nu! - Du kan hamna i fängelse.
Han såg ut så när jag kom.
- Är det din utsaga? Alex, vad hände? - Jag gjorde inget.
Han gjorde inget, mer än att hitta honom.
Jag gjorde det.
- Nittiotre, nittiotvå, nittioett... - Det tar för länge!
- Vi måste in i buken. - Nittio. Hunt!
Jag är nästan klar.
Kör!
Sluta! Nej!
- Det brinner! - 88, han har hypoxi.
Jag fixar det.
- Okej, kör! - Bra, Kepner.
Alla stänger är kapade. - Torres, du får assistera.
Kepner, gå till akuten och förbered inför stormen.
Nej! Du behöver mer hjälp för stången i buken.
Vi börjar med halsen. Du kan skicka in Grey eller nån.
Kepner, jag hittar nån.
Han är min patient! Jag har skött hans vård exemplariskt.
- Ska jag fylla hyllorna som nån prao? - Jag behöver dig där.
Jag tänker inte be dig igen. Gå, nu.
Bra där.
Jag märker ut mina snitt nu.
Arizona, du får märka ut var du ska ta transplantatet.
Dr Avery, jag tänkte handleda dig medan du återskapar näsa och läpp.
- Jag är nöjd med att titta på. - Ska vi göra allt, Boswell?
- Avery är visst feg. - Nej, men du har rest långt.
Han driver sjukhuset, men är som ett barn.
- Du är en i Grey-Sloan-sjuan. - Va?
Ni är en legend. Ni köpte sjukhuset och räddade personalen.
- Vi med kontrollbehov vill göra allt. - Det var modigt.
Jag hade inte klarat det. Jag är imponerad.
- Du ska göra det här, grabben. - Okej.
- Arizona, är du redo? - Ja.
- Ja, ge plats. - Välkommen.
Kolla att de ligger i ordning.
- Varför valde du mig? - Du är AT-läkare.
Med kirurgisk inriktning, inte administrativ.
Sen dr Shepherd släppte mig är jag rädd att verka misslyckad.
- Om ni tror... - Vill du bära ansvar för nåns död?
Om strömmen går, så vi inte kommer åt e-journalerna -
- och en av journalerna saknas här, vad händer då?
- Hypotetiskt... - Patienten dör. På grund av dig.
Hur skulle det kännas? Hur skulle det kännas?
Bailey. Hunt behöver din hjälp i operationssalen.
- Hälsa att jag måste fixa det här. - Bailey.
Om jag slutar nu tappar jag räkningen.
- Han behöver nån annan. - Jag!
Jag gör det, då.
Klart du gör.
Vi grälade. Han tog tag i mig och jag slog.
Han ramlade bakåt och slog i huvudet, men han var vaken när jag gick.
- Du måste gå. - Hon måste berätta.
Nej, vi får se hur Muskelsson mår. Åk hem, håll dig undan.
Ni säger inget till nån förrän vi vet mer.
- Hej. Allt väl? - Hon är okej. Du har inte sett henne.
- Vad är det? - Paul Dawsons CT.
Gå!
Gör inget dumt.
- Är det Muskelsson? Hur mår han? - Vi får se när han vaknar. Vad hände?
- Ingen aning. Jag behöver hjälp. - Du med?
Det är Paul Dawson. Kan det vara en propp vi missat?
Ja. Det stryper blodflödet till basartären.
- Brooks, varför missades den? - Jag frågar inte henne.
- Hon frågar dig. - Jag frågar dig.
Det är en trombos, som är svårare att se...
- ...än en blödning eller infarkt. - Bra.
Kan du ta ut den, genast, eller återställa flödet med en stent?
- Kan det väcka honom? - Ja. Eller döda honom.
Du sa i går att det var vår sista chans.
Det här är en chansning.
- Vad säger dr Hunt? - Han opererar.
Paul är min patient och beslutet är ditt.
- Nancy, varje sekund räknas. - Om det finns en chans...
Okej.
- Vad gör du? - Förlåt. Det ser ut som Pac-Man.
- Vad måste vi se upp för? - Att slå loss proppen eller att...
- Helvete. Artärväggen är svag. - Utan en stent kan den spricka.
- Ja, men även med stenten. Oavsett... - ...är han död.
Ja. Var tyst.
- Hallå! Wilson! - Jag är på väg.
Jag menade inte att göra honom illa, jag ville komma loss och fick spel.
Jag gillar dig, men jag älskar Alex.
Jag vet inte om han är dum nog att ta skulden åt dig. Kanske.
- Jag skulle inte låta honom göra det. - Okej.
- Är de klara med den? - Ja, för länge sen.
- Varför är inte jag där, då? - Jag vet inte.
Stenten är på plats. Bra. Några läckor?
- Jag är inte säker. - Ja eller nej. Var självsäker.
Nej. Inga läckor.
- Dr Shepherd? - Inte nu.
Dr Grey har ramlat i trappan. Hon mår bra, men är hos obstetrikern.
Jag klarar resten. Det svåra är gjort.
Jag drar ut höljet och utövar tryck på snittet.
- Sen är det klart. Gå. - Okej. Varsågod.
Va? Nej, nej, nej, Skygger!
Skygger, nej! Rör honom inte.
- Och Bailey sa nej? - Ja. Kanske för att det var jag.
- Hon behöver bara en paus. - Cristina var med om nåt liknande.
Om du drar ut stången tar jag blödningarna.
Torres, kan du hjälpa till?
- Arizona behövde också hämta sig. - Det gällde säkert, för dem.
Förlåt, Ben, men med nån som Bailey måste man slita loss plåstret.
Då kör vi.
Okej, då sätter vi i gång.
- Vilket stiligt ansikte. - Väldigt.
- Jag hade inte gjort det bättre. - Jag hade aldrig vågat. Tack.
Det var ett nöje. Min stora brist är en liten blåsa.
Fixa resten, så ses vi snart.
- Hon är en sån där människa. - Hur menar du?
Hon får en att känna sig kompetent. Sloan var likadan.
Han antog bara att man kunde.
Jag önskar hon kunde stanna. Jag har inte känt så här på länge.
Ja.
- Barnet mår bra. - Prata gärna som en läkare.
Inga tecken på moderkaksavlossning, inga skador på fostret.
Inga blödningar i vagina. Pulsen är fin. Allt är som det ska.
- Du har väldig tur. Har du ont? - Nej, jag är bara lite öm.
- Om det gör ont, sök upp mig. - Tack.
- Ta det lugnt. - Vet du hur det kunde ha undvikits?
- Jag borde ha varit i fara i stället. - Ta på dina byxor.
Hej! Jag åtgärdade precis en ansiktsspalt, som primär kirurg.
- Vad är det? - Hunt hindrar mig från att operera.
Antingen tror han jag kör tentan eller att jag ska vara sekreterare.
- Jag ska prata med honom. - Nej.
- Du ska inte ta mitt parti. - Ambulans på väg.
Fint. Ännu nåt jag inte får göra.
- Tog de blodprov? - Ja. Barnet mår fint.
- Och du, då? Varför ramlade du? - För att jag är byggd som en ko.
- Jag mår bra. - Det är dags nu.
- Kom! - Skynda.
- Vad har hänt? - En man med bröstsmärtor.
- Han tror hjärtat ska sprängas. - Vi ska hjälpa dig.
Har han spasmer? Slog han i huvudet?
Vad är det för musik? - Sir, ni ska nog inte resa er.
Nicole, vad gör du?
Nikki? Vad gör...
- Vad gör ni? - Hej!
Scott? Va?
- Vad händer? - Melissa!
Matthew!
De är överallt.
Tänk att Kepner träffat nån som är lika töntig.
Ja, han är som en manlig Kepner.
- April, det här måste verka knäppt. - Helknäppt.
Somliga tycker säkert det är hastigt, men när jag vet nåt... då vet jag.
När jag såg dig första gången...
...var det som att få en stöt.
Och jag tänkte att du var den vackraste människa jag hade sett.
Sen tänkte jag... nej, jag visste -
- att jag skulle bli kär i dig.
Jag har aldrig varit så glad över att veta nåt förr.
Herregud!
April Kepner, jag älskar dig.
Jag vill försöka göra dig lika glad som du gör mig.
Om jag får. Vill du gifta dig med mig?
Ja. Ja!
Hur får Kepner nåt sånt? Jag får galningar, cancersjuka -
- och nu en psykopat. Jag ger upp, det är nog.
Alex, vad hade du gjort om Muskelsson varit oskadd?
Säg att han inte hade varit i ännu sämre skick.
Folk förändras, men ändå inte. Jos galenskap kanske passar din.
Ge inte upp hoppet. Vi gav inte upp hoppet om dig.
- Muskelsson är vaken. - Hur mår han?
Bra. Men han vill prata med polis.
- Jag trodde stormen skulle dröja. - Meteorologerna har jämt fel.
- Hur känns det? Ärligt talat? - Ärligt talat?
Det hade känts bättre om artärväggen inte varit så svag.
- Derek. Hur kunde jag missa proppen? - Det gjorde du inte.
Då hade den varit kvar. Du har gjort allt.
Varför är han då inte vaken?
- Han är så fin. - Ja.
När han är 185 och har hår kommer det bara vara ett litet ärr.
- Tjejerna lär dras till det. - Tack ska ni ha.
- Otroligt. Vilken otrolig dag. - Ni gjorde ju allt jobb.
Kan jag hjälpa dig med nåt mer?
- Kan du visa mig ett jourrum? - Varför det?
- Jag vill vara här om nåt händer. - Oj, vilket kontrollbehov!
- Du förstår mig verkligen. - Ja.
Kom.
- Hej, Jason. - Har polisen kommit?
- Jag ville prata med dig en stund. - Hon anföll mig. Jo är helt galen.
Lyssna på mig. Du har det bra här.
Ett bra jobb. Ett fint hem.
- Har du vänner här? - Ska du bli min vän?
Jag? Jag har vänner nog.
Cristina Yang är min vän. Hon äger sjukhuset.
Derek Shepherd äger sjukhuset. Meredith Grey heter som sjukhuset.
De är mina vänner. De gillar inte killar som slår sina tjejer.
- Hon anföll mig. Vad skulle jag göra? - Du skulle ta slagen.
Om en tjej slår dig tar du slagen. Eller går.
Det vet jag, om någon. Jason, du kan försöka få sympati.
Folk kommer bara att minnas att du slog henne.
Det kommer att förfölja dig här. Om du drar i väg nånstans -
- kommer det att hinna före dig.
Ska du se till det? Det låter som utpressning.
Det låter som att du slår tjejer. För det gjorde du.
Vad vill du göra nu?
- Vad sa han? - Hörde du det?
- Ja. Tycker du utpressning är okej? - Det var bara ett hot.
- Hotar du honom? Hur tänkte du nu? - Flera har redan blivit skadade.
- Han väcker inte talan. - Vad fint.
Känns det bra? Det borde det inte.
Bailey. När enhetschefen begär hjälp, då hjälper man till.
Du är varken enhetschef eller chef.
Jag är delägare i sjukhuset och därmed din chef.
Du är ingen registrator och vi behöver kirurger.
Om du inte kan vara kirurg behöver vi dig inte.
- Han ser pigg ut. - Ja. Smärre inre skador.
Efter allt jobb var det inget särskilt.
- Du hade inte rätt att sparka ut mig. - Du behövdes inte...
- Du gjorde det för att jag är gravid. - Ja, och?
Det är inte acceptabelt.
- Och tack. - Det är noterat.
Du frågade om Zola. Vi visste bara. Derek visste först, för han är Derek.
Det tog mig lite längre tid. Jag var rädd.
En dag lyfte jag upp henne och bara visste.
Jag kan inte förklara det bättre.
Jag såg på henne och hon var min dotter. Jag bara visste.
Den där ungen behöver nån. Jag gillar honom och...
Han gillar mig. Han är rädd och ensam -
- men jag kan hjälpa honom. Jag vill hjälpa honom.
Sen intalar jag mig att det inte går. Han är tio år gammal.
Det är ett enormt åtagande och livslångt ansvar.
Det skulle förändra allt. Men efter en minut med honom -
- så kan jag inte tänka mig att inte göra det.
- Du tycker jag är knäpp. - Nej.
Det var precis så jag kände.
Cristina kommer inte att förstå.
Owen! Det är Paul. Följ med.
Han är vaken och mår bra. Alla värden är bra och han pratar.
Han mår bra.
Få honom förflyttad till Seattle Pres.
- Är inte det lite... - Jag vill få dem härifrån genast.
Stormen är här och de bör flyttas innan vädret försämras.
- Jag har gått ronden. - Tack, Brooks. Du ställde upp.
- Jag är stolt över dig. - Tack, sir.
Upp med händerna!
Fortsätt vara knasig, Brooks.
- Följ med, Ross. - Finns det ännu mer?
- Hej. Ingen förvarning, va? - Va? Stormen?
- Jag menade April. Har du sett Hunt? - Nej, hur så?
Jag ville tacka för att April slapp operera.
- Jag ville inte missa min enda chans. - Det gjorde du inte.
- Grattis. Till er båda. - Tack.
- Fortfarande vaken? - Ja, ma'am.
Owen flyttar Paul Dawson och hans son till Seattle Pres.
- Hur är det med Owen? - Jag vet inte.
Jag väckte mannen, som han ville, men nu verkar han ännu mer besviken.
- Jag vet att han gillar sonen. - Owen pratade om att ta sonen.
Ta honom? Vadå, adoptera honom?
Eller vara fosterpappa. Han verkade ha bestämt sig.
- Vad ska jag göra åt det? - Du kan nog inte göra nånting.
Det handlar inte om dig.
- Ni har väl egna generatorer? - Självklart.
- Det har varit kul. Det känns synd... - Ja. Synd att det är över.
- Ni får be mig komma tillbaka. - Det vore kul.
Ja...
Det var...
- Jag kan inte. Jag kan inte. - Vi gör vårt bästa.
- Det var trevligt att träffas. - Arizona.
Man får släppa lite på kontrollen.
Men ibland räcker det inte.
Vi spänner säkerhetsbältet. Vi bär hjälm. Vi tar upplysta vägar.
- Vad fan hände? - Strömmen...
Nej, med dig! Han kunde ha dött!
- Är... - Han mår bra och väcker inte talan.
Du är en idiot. Du kunde hamna i fängelse.
Du säger att du vill förändras, men sen gör du så här.
- Väx upp och bete dig som folk. - Väx upp själv!
Alla är inte som du, Alex.
Folk är hemska.
Senast nån tog tag i mig som Jason gjorde...
...svor jag att det var sista gången.
Jag beklagar, men alla är inte som du.
- Alla är inte snälla. - Vi söker säkerhet.
Och nu tycker du att jag är hemsk.
Nej. Nej.
Om inte du slagit honom hade jag nog dödat honom.
Varför skulle du göra det för min skull?
Skärp dig. Varför inte?
Vi försöker skydda oss, men det spelar ingen roll.
När de dåliga sakerna kommer, kommer de från ingenstans.
Stormen är här på allvar. Dagis har öppet dygnet runt -
- så Sofia får stanna där. Vi åker inte. Gör ni?
- Jag vet inte. - Var är Arizona?
- Vi stannar väl? - Ja.
- För om du ska föda... - Nej, för att de behöver kirurger.
- Du ska ta det lugnt. - Jag jobbar tills...
De dåliga sakerna sker utan förvarning.
- Vad är det? - Men vi glömmer att ibland...
- Ja. Vattnet gick. - Va?
- Okej. - Okej.
...är det så även de bra sakerna sker.