Som lille ønsker man, at alt forbliver, som det er.
Samme lærere, samme hus, samme venner. Sådan er kirurger også.
Man vænner sig til samme læger, operationssygeplejersker og hospital.
Men alt ændrer sig på det femte år.
- Cristina! - Hej.
Så skal man søge nyt arbejde.
- Hvordan gik det i Dallas? - Dårligt. Jeg er bedre end det.
Jeg er træt af at slæbe. Nu må de komme til mig.
- Hvordan gik det i Boston? - Det er i aften. Jeg aflyser nok.
Hvad? Kun idioter aflyser Brigham. Og Bailey slår dig ihjel.
Er hun ikke nuttet?
- Får du et lift af Owen? - Nej.
- Hvordan gik det? - Helt fint. Hej, min skat.
- Mor har savnet dig. - Din idiotkone vil aflyse Brigham.
Man aflyser ikke landets bedste almene kirurg.
- Huset er færdigt, du arbejder her. - Der er huse og job i Boston.
- Du skal mødes med hende. - Sådan en god mand. Nu kører vi.
Ja, sådan. Jeg tog den sidste croissant.
- Jeg skulle kun skubbe en plejer. - Jeg har en hemmelighed.
- Holder du den, hvis jeg siger det? - Jeg lover.
Jeg er forelsket.
I hvem?
- Det her er jo latterligt. - Forskningsmyndigheden?
- Bestikker de reservelæger? - Kun hvis man er en gud. Som jeg.
- Kagen er tør. - Karev, er det svært for dig?
- Du tigger, og vi bliver opvartede. - Jeg tigger ikke.
Tig lidt, så du får nogle samtaler.
- Jeg skal til en jobsamtale. - Hvor?
Forskellige steder. Men det her er lamt.
Vi skal snart til eksamen, men vi skal gå til samtaler. Man bliver gal.
- Vi får et trauma ind. Kepner, Karev! - Jeg har en samtale om en time.
- Avery? - Jeg arbejder med Sloan i dag.
- Jeg er ledig. - Fint. Tak.
Kvinde, lå i en kløft.
Bevidstløs. Kranie- og maveskader. Hypotermi, forfrysninger og mere.
- Luftvejen er åben. - Svag puls.
Jeg er dr. Grey. Du er på hospitalet. Hvad hedder du?
Kør. Af vejen!
Godt. Jeg står lige udenfor. Bare vær rolig.
Du var ikke ude at vandre, vel?
- Hvad venter vi på? - Jeg bliver her. Hent et forklæde.
Jeg går ingen steder. Jeg står her hele tiden.
- Tibiafraktur. - Ribbensfrakturer.
- Hvilken højde faldt hun fra? - Hvem ved? En vandrer fandt hende.
- Ja, Karev? - Anonym kvinde, cirka 15 år.
- Har du hørt om jobsamtalerne? - Jeg arbejder på det.
- Den albue er gået af led. - Det tager sin tid.
Du kræver tilvænning, som skimmelost. Nogle elsker det, andre hader det.
Sig til Hunt, at vækstpladerne viser, at hun er voksen.
Armen brækkede for længe siden. Alle frakturer er vokset forkert sammen.
Eller også blev hun ikke plejet. Jeg så den type skader i Irak.
Hos patienter som var blevet tortureret.
- Hun er blevet mishandlet. - Ring til politiet.
- Vi ved intet, før hun kan tale. - Hun har en aneurisme, vi skal klare.
- Hun er klar til bedøvelsen. - Vent.
Flygtede du fra nogen? Vi gør dig ikke ondt. Bare sig dit navn.
Han kaldte mig for Susan.
Men jeg hedder vist Holly.
Den lille fane er casestudier.
Den gule er initiativer, jeg tog som 1. reservelæge. Den grønne...
"Dr. Kepners muntre og venlige væsen gjorde min indlæggelse rar."
Det er breve fra patienter.
- Det er på fem sider. - En af mange tilfredse kunder.
Nu til den blå fane: "Priser og udmærkelser."
- Ja, hun hed Holly Wheeler. - Det ved vi ikke endnu.
Det var i tv. Hun købte ind med sin mor, da nogen tog hende.
- Det var i sommeren 2000. - Det kan være hende.
- Hun var otte eller ni år. - Seks år. De var uden for butikken.
Moderen mødte en ven. De talte om en nabofest, de skulle holde.
Hun bad hende om at tage salat med, for de havde en dessert.
Efter lidt tid indså hun, at hendes barn ikke stod der mere.
Jeg husker det, når Tucker løber sin vej. Vi ved ikke, om det er hende.
- Nu er vi stille og opererer. - Bailey og Shepherd. Hold en pause.
Politiet beder os tjekke, om hun har et modermærke under armen.
Den anden arm. Længere oppe.
- Levering til dr. Yang. - Tak.
- Den er ikke til dig. - Jeg er ligeglad.
- Hvem jager mig nu? - Cleveland Clinic. Imponerende.
Men jeg vil ikke fedte. Vi er lige så gode, som de er.
Vores stamcelleforskning er banebrydende. Og jeg er en fed lærer.
- Nu fedter jeg. - Det er sødt.
Kom, så går vi.
Kan du vrikke med tæerne?
Gør det ondt? Du slog virkelig hovedet i faldet.
Men der er ingen fare.
Holly, jeg er dr. Fincher. Jeg er terapeut her på hospitalet.
Må politiet stille nogle spørgsmål? Kun hvis du orker det.
Ved du, hvad manden, som holdt dig fanget, hedder?
Det er helt fint.
Joseph. Joseph Ingles.
Det var flot. Ved du, hvor I boede? I et hus eller en lejlighed?
Det var i et hus med en etage og en kælder.
Lå det ved en vej? Hørte du biler?
Jeg måtte ikke komme ud.
Bare sig til, hvis du vil have, at vi stopper.
Vi bør nok holde en pause nu.
- Du burde have ringet straks. - Hun var alvorligt skadet.
- Jeg skal først redde liv. - Men du skal ringe til psyk straks.
- Nu er hun knyttet til en kirurg. - Hun hedder dr. Grey.
Nu har Holly valgt hende, så den kontakt bevarer vi.
- Hvad er der? - Fincher vil have, du er hos Holly.
Holly har oplevet 12 år uden at kunne styre sit liv.
Vi skal bryde det mønster ved at vise, at hun kan styre det nu.
Hun får, hvad hun vil have. Også dig. Vi må samarbejde.
- Fint. - Tak. Jeg kontakter de pårørende.
Jeg kunne jo ikke sige, at jeg skulle til jobsamtale.
- Skal jeg booke din billet om? - Ja. Til det sidste fly i aften.
Hold ud.
- En svær sag. Du gør det godt. - Egentlig ikke.
Forældrene er på vej, medierne stormer os. Jeg kan ikke den slags.
Jeg kan mødes med forældrene. Øg sikkerheden.
Og ring til Heather i PR. Hun klarer medierne.
Tag hjem og find et jakkesæt til pressekonferencerne. Du klarer det.
Taler hun engelsk? Eller er hun som Jodie Foster i den ødemarksfilm?
Engelsk, men hun er tavs. Hun så vel de tv-kanaler, hun kunne.
- Vil du undgå jobsamtalen? - Forældrene kommer. Jeg vil af sted.
Du ligner en, der vil blive her og få søde børn med din søde mand.
- Hvorfor vil du absolut rejse? - Fordi jeg er kirurg.
Jeg vil arbejde på de bedste hospitaler. Det bør du også ville.
- Hvad ved du om Carson Methodist? - Ingenting.
- Det ligger en time uden for Toledo. - Hvor er det?
- I Canada. - I Ohio. 250.000 indbyggere.
- Men det er en time væk. - Robbins skaffede samtalen.
Tak for de her år. Vores veje skilles professionelt, så jeg siger farvel.
Åh, Holly...
Det er hende. Det er hende...
Selvfølgelig kan jeg genkende dig. Du er stadig min søde, lille pige.
Jeg ved, det er hurtigt, men jeg vil gerne kramme dig. Må jeg det?
Åh, min lille pige...
Min lille pige.
Vi satser på nye ting. Du er heldig. Vi forbedrer neonatalintensiven.
Vi venter på pengene, så vi blev glade, da dr. Robbins ringede.
Hun fortalte om pengene, du skaffede til de afrikanske børn.
- Skaf bil til transplantationssagen. - Udskriver I levertransplanterede?
Vi mangler ressourcer til alvorlige sager. De overføres til Toledo.
Er du sulten? I dag må man lave sin egen is i cafeteriaet.
- Undskyld. - Jeg troede, at du var kidnapperen.
Nej, de anholdt ham jo i går.
Jeg kom for at hente flere jakkesæt til pressekonferencerne.
- Læser du ikke hos Meredith? - Jeg kom hjem for at bade.
Jeg tager bare mine ting og lader dig være i fred.
- Drop det. Du kan bo her. - Nej, jeg...
Jeg bor hos Meredith til eksamenen. Jeg er aldrig hjemme, så bliv bare.
- Mener du det? - Til efter eksamenen.
Godt. Jeg går bare, så du kan være i fred.
Det her er vist din første skoledag.
Her fylder du seks år. Det var vist der, du fik kaninen.
I dag vil dr. Torres vride armen på plads. Så kan du bedre bruge den.
Tror de, at det hjælper? Kan billeder og tøjdyr gøre det hele godt?
Nej, de vil bare hjælpe dig med at huske. Du var jo kun seks år.
Du kan hilse dem og sige, at jeg husker det hele.
Min første skoledag og da jeg fyldte seks år.
Og jeg husker den første gang, han tvang mig til at tage tøjet af.
Og hvor hårdt han sparkede mig, når jeg ikke lod, som om jeg nød det.
Hans stank af cigaretter. Hvordan jeg kunne være flygtet flere gange -
- men hver gang jeg kom ud, hørte jeg hans stemme indeni mig.
Han sagde, at de ikke ville have mig. At jeg var død for dem.
Til sidst flygtede jeg, fordi han ville fange en anden pige.
Fordi jeg var blevet for gammel, udtjent og væmmelig.
Det kan du hilse dem og sige.
Så opererede vi flere frakturer, som var vokset forkert sammen.
Patienten er ved godt mod. Vi er glade for, hun kan læge.
- Trods alle hindringer... som... - Tak, dr. Torres.
- Hvad siger Holly om Joseph? - Hvornår mødes vi med forældrene?
- Familien har brug for ro. - Nægter Holly at tale med dem?
- Det er meget kompliceret. - Det er slet ikke kompliceret.
Han er et udyr, som havde hende i 12 år, og vi får en time om dagen.
Holly er skrøbelig. Vi må tage hensyn, hvis hun vil have fred.
- Han hjernevaskede hende. - Ja, men hun har meget at bearbejde.
- I er stadig fremmede. - Vi må jo ikke være forældre.
Viste du hende fotoalbummet? Husker hun noget?
- Ikke engang hendes elskede kanin? - Hun huskede det ikke. Beklager.
Hun kommer tilbage til jer. Det kan tage tid, men minderne er der.
I må bare have tålmodighed.
Chef! North Western har ikke ringet. Har du talt med dr. Mitchell?
- Ja, han var imponeret af dit cv. - Gudskelov.
- Men intet er afgjort. - Han var jo imponeret.
Men han var usikker på, om kemien passede.
Jeg søger et job. Ikke en date.
Pokkers journalister... hallo?
Mejsel.
Se de forkalkninger. Det kræver mange benbrud at få så mange ar.
Humerus er jo hård selv på mindre børn.
Man får det dårligt, når man ved, hvilken vold det kræver.
Kan vi tale om noget andet nu?
Vi ved jo ikke, hvad hun kan høre som bevidstløs.
Så det er en god idé at tale om noget andet end alle forældres mareridt.
- Avery skal til samtale på UCLA. - Hun mente ikke den slags.
- Jo, tal gerne om det. - De ligger højt på ranglisten.
Det er både en ros til mig som lærer og ham som kirurg.
- Hvordan var Canada? - Hellere Canada end det sted.
Skal jeg ringe til chefen på Duke? Han gør alt for mig. Selv tager dig.
Hvad gør Hunt, hvis du siger op? Ja, han flytter vel bare med.
- Han er under tøflen. - Ingen af jer skal arbejde på Duke.
Her er så godt, at det ville være vanvittigt at flytte.
- Du vil være din patients terapeut. - Hun er jo knyttet til mig.
- Hvordan har hun det? - Fint. Eller bedre.
Hun havde gemt mad under sengen, men hun løj da ikke om det.
Hun taler mere i terapien, men ikke med sine forældre.
Hun var 8 km fra hjemmet, men de fandt hende ikke.
Det kommer man sig ikke så nemt over.
Hun kan jo flytte ind hos dig, når vi er rejst.
Adele, min skat.
Skal vi spise middag nu?
Det her er privat. Forsvind.
Smid ham ud. Det er overgreb! Hun var sårbar og...
- Rolig... - Han er kriminel.
- Gør I ikke noget, sagsøger jeg jer! - Allan har Alzheimers.
Han er endnu mere syg end din kone.
Han er ikke kriminel. Han er patient her.
Columbia er jo førende inden for kardiologi.
At jeg har opsøgt dig viser, hvor meget vi vil...
Rækker du mig smørret?
- Tak. - Du bør besøge New York.
- Du kan vælge en musical. - Jeg hader musicals.
- Men jeg elsker vin. - Tjener! Mere vin.
- En gammel bækkenfraktur forvirrer. - Det er en såkaldt avulsionsfraktur.
Jeg troede, den opstod i faldet, men den er ældre.
Husker du, hvornår smerterne kom, eller skete det lige før faldet?
Nej, det gør jeg ikke.
Måske skete det, da jeg havde født barnet.
Det er nogle år siden. Jeg tror, at det døde.
Jeg kunne ikke gå i lang tid. Måske skete der noget der?
Det... ja, det...
Undskyld, skulle jeg ikke have sagt det?
Undskyld mig.
Det er helt i orden.
- Undskyld forsinkelsen. - Jeg er beæret over, at du kom.
Svigter Grey også dig? Cristina er så ukoncentreret.
- Hvem taler hun med i dag? - Stanford.
Stanford? Der vil hun vel ikke arbejde.
Kun idioter fnyser af kardiologi der eller af almen kirurgi på Brigham.
- Chefen der var så forstående. - Troede du på hende?
- Du har aflyst tre gange. - Chefen har givet mig den her sag.
Stanford ligger jo langt væk. Går Hunt virkelig med til det?
Klem karret af her, Grey.
Hun bør ikke blive fotograferet her.
- Jeg er ked af det. - Vær ikke det. Hjælp mig i stedet.
- Hjælp mig med at gøre hende tryg. - Det sker ikke igen.
Teddy skal bruge din underskrift på papirerne til stamcelleforskningen.
Alle har kameraer i mobilen. Du kan ikke forbyde mobiler.
Nej, men jeg kan tømme gangene, når hun skal transporteres.
Jeg begår hele tiden fejl. Det er for meget.
Jeg skulle ikke være chef. Jeg skulle være en almindelig fyr.
Hvordan kan det være, at jeg nu skader hans datter yderligere?
Du gør dit bedste.
Hvordan var din dag, skatter? Har du hyggenygget med Zola?
Hun forstår ikke den slags vrøvl. Hej, Zola. Godaften...
Tuck? Tucker?
- Hvor er Tuck? - Det ved jeg ikke. Han var her før.
- Hvordan kan du ikke vide det? - Hvornår så du ham sidst?
Lige før. Jeg lover, han var lige her.
Etabler en lyserød alarm.
- Nej, vi har vores regler. - Min søn er væk!
Du passede ham ikke, og nu er han væk.
Ringer du ikke lige nu, så slår jeg dig ihjel.
- Gør det, Tara. - Etabler en lyserød alarm.
Vi har en lyserød alarm. En femårig dreng er væk. Vi ved ikke hvor længe.
Jeg ved det ikke...
Stå ikke bare der. Hjælp med at lede efter ham!
Han skriger nok. Jeg har lært ham at gøre det, hvis fremmede...
Han skriger...
Dr. Bailey.
Han fik næseblod. Jeg tog ham med til sygeplejersken.
Hvad? Der er du jo. Lad mig se på det.
Lad mig se lommetørklædet. Hold da op.
- Hvor var han? - Han fik næseblod.
Du får en is. Kom, nu tager vi hjem.
Og så køber vi en is. Tænk, at du fik næseblod...
Og... så er det klart.
Imponerende. De fleste får ikke detaljerne i fossa triangularis med.
Får jeg ikke succes som kirurg, kan jeg rejse rundt med tricket her.
- Og sælge snedkerier på markeder. - Det ville folk betale for.
Især når det er lavet af Harper Averys barnebarn.
Forresten, tror du, han vil holde en tale her?
Vi har jaget ham i årevis.
Du er et varemærke. Du er The Ritz inden for kirurgi.
Men inderst inde er han nærmere et motel.
- Hun tager suppen. - Så skal hun tale med suppefyren.
- Hun ser selvsikker ud. - Men hun turde ikke.
Hun ser skrækslagen ud. Køb lidt suppe til hende.
Hun skal snart hjem, og dr. Fincher siger, hun skal kunne det.
- Så skal du til jobsamtalen. - Jeg flygter ikke fra den.
Men husk, at de gransker dig personligt og ignorerer cv'et.
- Men Meredith er ikke sær som du. - Pizzadisken!
De rager mig. Jeg er træt af deres spil. Jeg kan lide mig selv.
- Det er du nok alene om. - Du skal bare være lidt mindre dig.
Kom! Claire Hiatt sagde, at du forlod samtalen. Ring og sig undskyld.
- Jeg trak ansøgningen tilbage. - Skal jeg hive dig i øret?
Pokkers Robbins...
Jeg talte egentlig ikke med nogen.
Men jeg gik hen til tag selv-disken.
Det var faktisk ikke så svært.
- Hvad er der? - Ikke noget. Det ser godt ud.
- Ved du, hvem den bedste mentor er? - Jeg?
Sloan. Han netværker for Avery på steder med mere end is.
Rolig, en kollega i Florida vil møde dig.
- I Miami? - I Tampa. Lige udenfor.
- Hvad laver du? Kan du ikke lide mig? - Jo, jeg har oplært dig så godt.
- Og nu vil du bare væk herfra. - Du vil ikke have, at jeg flytter.
- Du har modarbejdet mig. - Jeg ved, at det er tarveligt.
Men gode børnelæger er sjældne. Ingen må stjæle min bedste kandidat.
- Er jeg den bedste? - Gå nu.
Ring og sig, at jeg er bedst. Ring til Yale, Baylor, Brown.
- Jeg hjælper dig ikke med at sige op. - Skal jeg ikke blive her frivilligt?
Ring nu.
Hej. Hvordan har du det?
- Det var stort. - Ikke rigtigt.
- Den kø er slem, selv om... - Man ikke var låst inde i 12 år?
- Selv om man ikke har oplevet det. - Hvorfor gør I det der?
I taler udenom. Terapeuten og mine forældre...
Jeg er blevet sparket, voldtaget, slået og sultet.
Jeg forstår det godt, men det var mit liv.
Jeg kunne ikke tale med ham om mine forældre.
Og nu kan jeg ikke tale med nogen om ham.
- Du må da gerne tale om ham. - Nej.
I vil bare tro...
- Ingen vil kunne forstå det. - Prøv.
Han var ikke kun ond. Indimellem var han sød.
Han lod mig komme ovenpå, og så så vi tv sammen.
Film... så føltes det næsten normalt.
Da jeg kom hertil, tændte jeg tv'et, og de viste den film -
- som vi så sammen. Og da savnede jeg ham.
Jeg ved, at det er slemt, og sig det ikke til terapeuten -
- for så spørger hun bare, hvordan det føles, og det ved jeg faktisk ikke.
Jeg ved bare, at jeg bør være glad for at være sluppet derfra.
- Men indimellem er jeg det ikke. - Det er helt i orden.
Du må jo føle præcis det, du vil.
De har spurgt tre gange, om du har fået den.
Hvordan kan man sende en frugtkurv? Champagne går an, men frugt?
- Hvem har...? - Hopkins.
Hopkins i Maryland?
- Ja. - Hopkins har godt renommé.
Og hvis de vil have dig, så du bør være stolt.
- Vil du have et æble? - Ja.
Du har en bedre udsigt over søen.
Mrs Thompson overfor har vist en masse gode film.
- Hvad er der, Adele? - Han har ikke givet lyd.
Jeg ved ikke, hvad jeg har gjort forkert.
Du har ikke gjort noget forkert, min skat. Han er bare...
Jeg har været din mand i 30 år. Jeg er jo lige her...
Det er os, da vi blev gift.
Din mor fotograferede os efter vielsen.
Dig og...?
- Er vi gift? - Ja, min skat.
Jeg friede nytårsaften, og så blev vi gift på valentinsdag.
Allan? Hvor er Allan?
Vil du hjælpe mig med at lede, sir? Han elsker mig jo.
Han ville ikke bare forsvinde. Han elsker mig! Allan?
Hvor er du? Søde Allan, kom hjem! Kom nu.
Transplantatet i maven brast, så vi må straks operere.
I bør gå ind og sige farvel, inden vi kører hende til operation.
Nej, I må hjælpe hende.
- Det er meget alvorligt. - Hun stoler mere på dig end på os.
Pas godt på hende.
- Blodtrykket falder. Instrumentbakke. - Væk.
Jeg må åbne brystet. Tilkald Altman!
Ventiler hende.
Dæk hende til.
Skalpel! Tak.
Ribbensspreder.
Sug her!
Luk persiennerne.
Patienten er Holly Wheeler, 18 år. Dr. Altman.
Dr. Yang tilkaldte mig kl. 22.18, og vi mødte dr. Bailey til operationen.
Der så vi, at transplantatet var inficeret.
Da vi ville sætte et nyt, fik hun hjertestop flere gange.
Vi gav intern hjertemassage, og vi fik heldigvis genoplivet hende.
Dr. Bailey kunne så reparere transplantatet.
Og efter nogle kriser på intensiv har hun været stabil.
- Hvad anbefaler du? - Patienten kan komme hjem.
- Og neuro? - Udskrivning.
- Ortopædisk? - Alt vel.
Og almen kirurgisk?
Dr. Bailey?
Dr. Bailey er klar.
Holly skal fortsætte i terapien. Kirurgisk er hun færdigbehandlet.
Tak, alle sammen. Og en særlig tak til dr. Grey.
Godt, så er det nok. Tilbage til arbejdet.
Fin indsats.
De er vel gode forældre? De virker som gode forældre.
De har været her hver eneste dag, hvis du ville se dem.
Jeg har en datter. Og jeg ville have krammet hende og aldrig givet slip.
Men de har ladet dig styre det og forsøgt at forstå dine følelser.
Giv dem en chance. Tal med dem, som du taler med mig.
- Vi har pakket. Har vi nu alt? - Ja, jeg tror det.
- Vi er meget taknemmelige. - Tak.
Vi må ikke glemme den her.
Ja...
Jeg vil nok ikke have den.
Den minder mig bare om alt det, jeg gik glip af.
Men den betyder meget for jer, så vi kan tage den med.
Nej. Vi kan godt lade den blive her.
Folk plejer at sige: Man kommer kun videre, hvis man kan give slip.
Få hende til at blive. Cristina. Hun flyver til Columbia i aften -
- og de vil rulle den røde løber ud for hende, som alle gør.
Snart er vi bare et hospital i mængden, og så mister vi hende.
Det må ikke ske. Hun er talentfuld og dygtig og...
Det her hospital kan ikke undvære hende.
Hun må rejse, hvis hun vil. Jeg kan ikke få hende til at blive.
Du er hendes mand. Hvad der end sker mellem jer, så få hende til at blive.
Gør det selv. Du er hendes chef. Få hende til at blive, hvis du vil.
Og tal ikke om min kone. Jeg er din chef, ikke din ven. Det sagde du.
At give slip er enkelt.
At komme videre er det svære.
Du har et godt liv her. Du har venner.
Og indimellem er jeg nok bare i vejen for dig.
Men hvis der er noget, du har brug for, så ringer du bare -
- så slipper jeg alt, jeg har gang i og kommer straks.
Jeg elsker dig, Adele.
Det vil jeg altid gøre.
Allan.
Sæt dig ned. Jeg skulle lige til at gå.
Hvor har du været? Jeg har ventet på dig.
Indimellem kæmper vi imod.
- Vi vil have alt, som det altid var. - "Vær mindre dig."
Hvordan er man mindre sig selv?
Sådan. Mindre dig selv.
- Hvad er der? - Har du et jakkesæt?
Jeg skal være på Yale tidligt. Tænk hvis flyet er forsinket...
Eller hvis du lignede en bums i en rynket jakke.
- Hvor har du lært det? - Familien Avery kan den slags.
Hej. Jeg har en ny tid på Brigham og skal rejse om en time.
- Skål for det. - Vi må gå, Jackson.
Så går vi. Held og lykke, tabere.
- Jeg skal også gå. - Nej, gå ikke.
Jeg skal til Yale. Jeg vil ikke drikke med jer og komme for sent.
Bliv nu ikke mundlam.
Bartender. To tequilaer, tak.
Den her bar er ret god, hvis vi ikke når flyene.
- Her er mange forretningsmænd. - Vores mænd ville aldrig opdage det.
Men intet forbliver uforandret.
Boarding til flight 1243 til JFK, gate 19.
For pokker... En gratis rejse til New York.
Du kunne sige "held og lykke", men jeg har ikke brug for det.
Cristina... Vil du virkelig rejse?
Vi har knoklet for det her i fem år. Selvfølgelig vil jeg rejse.
Det bør du også ville.
På et tidspunkt må man bare give slip.
Komme videre.
Miranda Bailey sagde, at jeg skulle møde en ung kirurg.
Selvfølgelig vil jeg det. Men inden vi fortsætter -
- vil jeg vide, om du virkelig vil satse på os og flytte til Boston.
For hvor ondt det end gør...
I er faktisk min førsteprioritet.
...så er det kun sådan, vi kan udvikle os.