- Fejltagelser er uundgåelige. - Dr. Cristina Yang.
Indgrebet... er relativt uprøvet-
- og det gør risiciene usædvanligt høje.
Men det betyder ikke, at det ikke skal prøves.
Alle forskere får nej. Igen og igen.
- Alt i orden? - Ja.
Patienten reagerer positivt.
Hans tilstand er stabil, og vi håber, at det fortsætter.
Hvis det gør, kan vi måske kalde indgrebet for vellykket.
En fuldtræffer. Det er bedre. Dr. Yang fik en fuldtræffer.
Takket være hende har Nathan det strålende.
De, vi husker...
De, der ændrede vores liv...
Curie, Salk, Barnard...
Vi udskriver en ny portåre og forsøger at finde bedre materiale.
- Tilbage til start. - De accepterede ikke et nej.
Lige præcis.
- Godmorgen. - Er det dit navn, jeg ser der?
- En blød start. - Og brylluppet?
Alle er væk, når jeg går i gang. Ikke noget ståhej.
- Svulst. Kan du nå det? - Helt sikkert.
Opererer du også? Virker medicinen?
- Jeg er stolt af dig. - Ikke noget ståhej.
- Det gik godt. - Skift hold.
- Du er vel på overtid. Tag hjem. - Hvorfor det?
- Du kan ikke holde kæft. - De skal da...
Du skal ikke tale for mig.
Ross sagde det rigtige. Du havde brug for hans hjælp.
- Jeg har kun arbejdet 68 timer. - JAMA vil interviewe dig.
Du arbejder for hårdt. Flere har bemærket det.
- Hvem? Har jeg gjort noget galt? - Nej, du er dygtig.
Du er bare blevet... Du brænder ud.
- Du skal vist koble lidt af. - Det gør vi ikke mere.
- Det er bare, så du slapper af. - Det er dig, der skal slappe af.
Jeg har det fint.
Undskyld. Du må ikke lukke af. Jeg har det fint.
Tag hjem, Ross.
Først vælger vi receptorfeltet.
- Holdet fra Kleiss kommer nu. - Jeg kan ikke.
- Hvad er det? - Forskning.
Ikke bare forskning. Det er præsidentens projekt.
Nej. Vi går ind i anden fase. Hans hjerne er min nu.
- Jeg siger nej. - Du siger ja.
- I kommer til Kepners bryllup? - Ja.
Jeg vil hellere hjælpe Bailey-
- end at se Arizona stråle, mens jeg er den ynkelige, der blev vraget.
- Stop. - Nej, jeg vil ikke.
- I kommer til brylluppet? - Skal man?
- Du gør altid det her. - Nej, det er helt anderledes.
Hun var vigtig. Vi havde noget.
De havde måske noget. Nej.
Hvordan har din far det? Han har sagt, at du er hans søn.
Jeg er ligeglad.
Hjælp! Min søn er blevet kørt over!
- Stop! Rør ham ikke! - Båre!
Han røg af sin traktor og røg ind under den.
- Har han bevæget sig? - Han ville rejse sig.
- Hvad hedder han? - Cody.
- Kan du høre mig? - Ringede du ikke 112?
Jo, men så besvimede han, og så kørte jeg ham selv.
- Og han bevægede sig? - Ja.
Du skal gå nu. Vi gør alt, hvad vi kan.
Grey, pressen vil tage billeder af printeren.
- Hvor skal vi stå? - Det er til Nathan-sagen.
- Den udskriver min åre. - Det er der ingen, der kan se.
Vi kan komme tilbage senere.
Over til printeren.
Flot, dr. Yang.
GREYS HVIDE VERDEN
- Fraktur i C6. - Han skal opereres.
- Han kan have gjort ham lam. - Det ved vi ikke endnu.
- Besøg din far. - Nej.
Du må da have mange spørgsmål.
Hjælp mig med patienten. Jeg ringer, hvis der er noget.
- Klarer han sig? - Han skal opereres.
- Han har brækket nakken. - Men han bevægede sig.
- Før han blev flyttet. - Vi ved snart mere.
- Du ser... - Ti stille.
- Hæslig ud. Hvad laver du her? - Jagter brudepiger.
- Gør man det på landet? - Kommer du?
- Jeg forstår godt, hvis... - Vil du gerne have det?
- Så kommer jeg. - Tak.
Nej, håret.
Elliot Hooks skal have en tumorreduktion. Det er hans...
- Det kan ikke passe. - Jo. 312 operationer.
- Fra jeg var fire år. - Tumorerne er nær strubehovedet.
- Vi fjerner dem med laser. - Hver 7.-10. dag.
- Hårdt. - Vi er flyttet hen til hospitalet.
- Som når man flytter tæt på skolen. - Nej.
- Hvad? - Jeg kan dyrke dine tumorceller.
Så kan jeg skræddersy et lægemiddel, der stopper væksten.
- Ikke flere operationer? - Nej.
- Åh gud. - I guder.
- Er han ikke blevet opereret nok? - Jo. Undskyld.
Til laboratoriet.
Nej. Jeg har ikke opereret nok. Jeg har ventet på, at du kom tilbage.
Nu må det være nok. Jeg er nødt til at lære det.
Jeg fortjener bedre, så...
Jeg er bare træt. Lad os gå.
Vi foretager indgrebet igen for at tage prøver.
- Du må gøre det helt selv. - Tak?
Pas på. Han har så dårlig ånde.
- Det gør ingenting. - Nej.
- Som rådden mad. - Det er Zenkers divertikel.
Musklerne skal samarbejde for at få maden ned.
Men det gør de ikke. Slimhinden danner en lomme.
- Jeg føler, at der sidder noget. - Han har haft mange problemer.
Jeg skærer i musklen, så maden kan komme ned.
- Bør vi være urolige? - Der er altid risici.
Slagtilfælde. Død. Minimale risici.
- Stemmebåndet kan påvirkes. - Så jeg ikke kan tale?
- I værste fald. - En lille risiko.
- Lækker røv. - Dalton.
Måske mister jeg stemmen. Intet må være usagt.
Flot numse. Og jeg hader din bror. Det føles godt at sige det.
Idiot. Hvornår bedøver I ham?
Der er du! Ja, hun redder børn.
- Du er færdig. Kom med. - Stikker du af fra brylluppet?
Nej, hvorfor siger du det? Jeg har brug for dig.
Præsidenten har bevilget os midler-
-til at skabe et kort over hjernen.
Kleiss Neuroscience vil gå forrest.
Først skal vi udvikle teknikken. Dine sensorer er de bedste.
Tak for det. Desværre tager vores projekt al min tid.
- Jeg har ikke tid. - Din kompensation som konsulent.
- Langdistance. - Det handler ikke om penge.
- Kig. - Det handler ikke om penge.
Det er mange penge.
- Vil du se vores film? - Ja, det vil han.
- Lyt nu. - Ja.
Kleiss Neuroscience. Vi kortlægger fremtiden.
En gang mere.
- Jeg er for træt. Beklager. - Må vi være alene?
Spørgsmål: Jeg genkendte dig med det samme.
Hvordan glemmer man sin kone og tre børn?
Jeg ødelagde alt. Jo mere jeg tog, jo bedre var jeg til at glemme.
Jeg kunne ikke holde mig selv ud.
Jeg kan huske dig. Du grinede i søvne.
- Der var jeg vel fire. - Du var glad som barn.
Det fik jeg ødelagt.
Jeg kan huske, at du tog mig med til et omrejsende tivoli.
Alle attraktionerne var livsfarlige.
- Men vi prøvede det hele to gange. - Jeg kan godt huske det.
Din mor var gået amok. Hun troede, at der gemte sig noget i væggene.
- Hun var... - Og din anden familie?
- Hvordan har du det med dem? - Bedre.
Jeg kan tage hjem. Naomi er hård, men ikke skør som din mor.
Så stopper du. Mor var ikke problemet.
Du aner ikke, hvor hårdt det var at leve med en som hende.
Hvem tog sig af hende? Hvem fik hende indlagt?
- Hvem passede dine børn? - Jeg gjorde mit bedste.
Så bør du bare give op. Dit bedste er ubrugeligt.
Jeg var faren! Jeg var et barn, men jeg var faren!
Du var ingenting. Du var væk!
- Du er værdiløs! - Fint.
Godt. Gå med dig.
Jeg kan godt sætte dem sammen. Men det skal gå stærkt.
- Du er et geni. - Ja, det er jeg faktisk.
- Derek og jeg indleder fase 2 i dag. - Godt for jer.
Og for dig. Målet er en benprotese, der virker som et rigtigt ben.
Du kan blive som før. Gør halsen klar.
- Hej. Hvordan har din far det? - Hvad skal jeg gøre?
Tag en klemme. Find blødningerne.
- Meredith! - April? Stikker du af?
- Jeg ved, hvad man gør. - Hvorfor tror alle det?
- Kom! - Men...
Du dukkede ikke op hos syersken, så nu har jeg taget syersken med.
- Du skal se fin ud. - Hej. Tag tøjet af.
I burde gøre det her for mig.
Jeg så din pressekonference. Hvad skete der?
Jeg skulle fortælle, hvad jeg gjorde. Men jeg ved det ikke.
Jeg ved ikke, hvorfor han lever. Røret holdt ikke.
Jeg gjorde et eller andet. Som at slå på fjernsynet.
- Jeg føler mig som en svindler. - Har du ikke sagt det til nogen?
Til hvem? Du talte ikke med mig, og Alex var imod mig.
Jeg havde intet valg.
Vi er to helt forskellige steder i livet.
- Stop nu. - Jeg higer måske efter bekræftelse.
- Men jeg er ikke så arrogant som dig. - Meredith.
Skrid ad helvede til. Jeg orker ikke at lytte til dit lort mere.
Hos Kleiss Neuroscience er fremtiden her allerede.
- Nå? - Meget imponerende.
- Jeg har ikke tid. - De beder kun om rådgivning.
Nogle besøg hver anden måned.
Jeg har desværre ikke tid. Især ikke til det her.
Synes du, at vi gør noget galt?
Jeres metode kunne ikke kortlægge ringmusklen.
I kigger på en planet. I bør kigge på hele universet.
Man kysser ikke nogen ved at spidse læberne.
Man ser nogen og husker tiltrækningen.
Nervesystemet øger pulsen og mindsker hæmningerne.
Man må bare kysse personen. Det sker simultant.
Vi er impulsive og tvangsstyrede. Sådan er hjernen.
Vi skal ikke kigge på, hvad vi gør, men hvorfor.
- Skal vi flytte sensorerne? - Vi skal ændre alt.
- Han mener, at det er forældet. - De begynder at fatte det.
Hurtigere billeder af hjernen.
- Den der lilla kjole. - Ja.
- Du ser tyk ud i den. - Du kunne lide den.
Jeg løj, men ikke mere. Du er smuk, men den kjole...
Idiot. Jeg havde den på til tre bryllupper.
Det var vores sang. Sidste chance.
- Stemmebåndene klarer sig. - Skær dem over.
- Du må ikke komme med ind. - Kom her.
Vi ses bagefter.
Flyt den sidelæns. Der.
Jeg har den.
- Jeg skylder dig en undskyldning. - Du fik det, som du ville.
Du havde ret. Mit arbejde indebærer at undervise dig.
- Det har jeg ikke gjort. - Blev jeg belønnet eller straffet?
Det ved man aldrig. Tag den.
Du må aldrig være bange for at sige fra. Men sørg for at have ret.
Det er så sandt. Jeg må tage det, jeg fortjener.
- Du har virkelig ret. - Ja da. Du mangler den der.
Hvordan giver man både familien og arbejdet 100%?
- Det er umuligt. - Fordi du ødelægger min forskning.
Jeg lånte printeren. Din forskning mislykkes helt selv.
- Ja, jeg er en skrækkelig læge. - Det har jeg aldrig sagt.
Men du siger, at jeg er et skrækkeligt menneske.
Fordi jeg er uenig med dig. Fordi jeg ikke vil have børn.
Hvornår begyndte du at se mig som et monster?
- Undskyld. - Skrid.
- Du underdrev. - Tag hjem!
- Jeg havde ret. - Hvad?
Harper Avery Foundation overvejer at give dig årets pris.
Godt. Tag kjolen af.
Skal du have dit højhælede ben på? Du bliver øm af det.
- Der kommer måske mudder på. - Det er fint.
- Er han lam? - Det ved jeg ikke endnu.
- Skal faren vide det? - Hvad?
At skaden formentlig skyldes ham.
Man skal vente på ambulancen. Han burde have ladet ham være.
Stop så. Somme tider vil vi hjælpe, men kommer til at gøre skade.
Selvfølgelig siger vi det ikke.
Nej, jeg kan ikke komme ind. Der er ikke plads.
Vi må gå ind gennem halsen.
- Hvad tror du, at han sagde? - Det ved jeg ikke.
- De var ret direkte. - Hvordan når man dertil?
- Jeg kan sige alt til dig. - Næppe.
- Du fælder. Hår og bh'er. - Hverken sandt eller sødt.
Når du overnatter, er der hår og bh'er overalt.
- Der lå en i bestikskuffen. - Den blå?
- Du har et surt ansigt. - Et surt ansigt?
Når du tænker, tror folk, at du er sur.
- Det er jeg ikke, men jeg bliver det. - Du bør smile mere.
Du har et flot smil.
- Han sagde, at han elsker hende. - Måske.
- "Sig det og se, hvad der sker." - Hvad?
Noget, Mark Sloan har sagt. Han sagde:
"Hvis du elsker nogen, så sig det, uanset hvor bange du er."
- "Sig det og se, hvad der sker." - Hvor fint.
- Hvad laver du her? - Arbejder.
- På vores bryllupsdag? - For at kunne holde fri.
- Du så mig. - Men ikke kjolen.
- Har du en hat på? - Det giver uheld.
Nej, nej, nej. Det er fint nok.
Hvis jeg først så dig i kjolen-
- ville jeg huske på, at jeg ikke fortjener dig.
Så ville jeg besvime, og vi ville ende her.
De ville klippe jakkesættet af, og det er ikke betalt endnu.
Jeg er glad for, at jeg så dig sådan der, for sådan skal jeg ofte se dig.
Jeg elsker dig sådan der.
Jeg elsker også dig. Jeg glæder mig sådan.
Husk nu de sorte strømper.
Matthew?
Det kan være hævelser, der gør, at nerverne ikke sender signaler.
- Det kan aftage med tiden. - Og hvis det ikke gør?
Så er han lam. Formentlig i arme og ben. Vi må vente og se.
Det er min skyld, ikke?
Han bevægede sig, da det skete. Og så kørte jeg ham herhen.
Gjorde jeg det her? Er det min skyld?
Du forsøgte at hjælpe ham. Det er ikke din skyld.
Du forsøgte at hjælpe dit barn.
Desværre var jeg nødt til at lægge et snit-
- men det gik fint. Nu får han en frisk ånde.
Nu vågner han.
Hej, skat.
- Hvad sker der? - Tilkald Shepherd.
Undskyld. Dalton?
Jeg er en god mor og kirurg, men du tror, at du er bedre.
Det her er det eneste, jeg laver. Jeg vil ikke andet.
Klag ikke over dine egne valg.
- Skulle jeg fortryde min familie? - Du føler dig udenfor. Dit eget valg.
Jeg saboterer ikke noget for andre.
- Gør jeg det? - Som en haj. Med dine egne ord.
- Jeg talte om dig. - Hvor længe har du knaldet Shane?
Han blinkede ikke, da han så dig i undertøj.
- Det rager ikke dig. - Jeg er ligeglad.
Han har valgt den bedste lærer.
Det var det, du gjorde under uddannelsen.
- Du er blevet den, du beundrede. - Du er blevet den, vi grinede ad.
Hej.
- Undskyld. - Lad nu være.
Du gjorde dit bedste. Jeg er blevet en fin fyr.
Tak.
- Jeg vil have min familie tilbage. - Nej.
Det gik godt, fordi du skred. Også for Aaron, Amber og mor.
Ellers var jeg blevet bartender eller havde taget en overdosis.
Men du gik heldigvis fra os. Stop med at føle skyld.
Måske kan du lappe det nede i Florida.
Held og lykke. Farvel, Jimmy.
Et alvorligt slagtilfælde. Måske var der en blodprop i halspulsåren.
Det er en sjælden komplikation. Vi vil arbejde på rehabilitering.
- Men... - Men I kan ikke kurere ham?
Beklager.
- Han er vågen, men kan ikke tale? - Ikke lige nu, nej.
Vi gør alt, hvad vi kan. Det gør mig ondt, Karen.
Dalton. Elskede?
- Kan han høre mig? - Det ved vi ikke.
- Var det noget, vi gjorde? - Nej, det var helt uventet.
Jeg e...
- Hvad sagde du? - Ingenting. Ingenting.
Du skal ikke til bryllup, vel?
Jo. Man skal gå efter sine mål. Og jeg fortjener hende.
Jeg vil ikke kasseres.
Jeg rejser mig foran alle og siger til Arizona, hvad jeg føler.
Og... Jeg lyder sindssyg. Jeg gør altid det her.
- Ja. - Tak, fordi jeg ikke fik gjort det!
- Jeg tager dine patienter. - Tak.
Pis. Jeg skal have Jos patienter, men jeg har været her 80 timer.
Den ordner vi. Tast kodeordet. Ind i "menu" og "manuel indtastning".
Vi sætter dig på 60 timer.
- Gør du det her? - Gør du det ikke?
Hvornår sover du?
Hunt, jeg har taget Averys patient.
- Du kommer vel til brylluppet? - Ja da.
Var det ikke nok at sige nej? Behøvede du at smadre dem?
Tror du, at jeg ikke vil hjælpe?
Du har brug for mig, hvis vi skal blive et center for innovation.
Det er en indkaldelse.
Hvis præsidenten indkalder en, så kommer man.
For dig var det et kald.
Det her handler om folk, der vil tage penge fra staten.
Jeg forstår, hvad du føler, men det er ikke det samme.
Hvor fint.
- Bagefter vil jeg udbringe en skål. - Dem bliver der mange af.
- Nej. Fase to. - Din forskning.
Vores. Du var inspirationskilden.
Fint.
- Græder du? - Du ved. Bryllupper...
- "Bestemt for hinanden." - Hvad er der i?
Vi skal åbne dem, når de kysser hinanden.
Flot. Du har ødelagt Kepners bryllup.
Jeg har knoklet i laboratoriet. Jeg tror, at jeg kan kurere ham.
Hvad sker der? Du lader andre tage operationerne.
Du gemmer dig i laboratoriet.
- Hvad mener du? - Det bekymrer mig.
På den måde. Ja.
Så bør vi måske tale om, hvorfor du stoppede med at operere.
Jeg har jo sagt, at jeg vil være her.
Tror du, at vi havde fået styr på dig ellers?
Bemærkede du ikke, at mine symptomer blev værre-
- da du kom og sagde, at du havde sagt op?
- Er det med den på? - Det begynder nu.
Mr Evans? Mr Evans?
Hjerteinfarkt. Hent akutvognen.
- Du er så smuk. - Det var sødt sagt.
Du kommer til at hæve op. Klarer du den?
Undskyld. Callie forsøger at tilgive mig og tage sig af mig.
Det driver mig til vanvid.
Jeg elsker hende, og jeg vil redde vores forhold.
Men hun vil redde mig. Grunden til at jeg var utro...
Nogen var tiltrukket af mig. Hun kendte mig ikke inden.
Men jeg var nok for hende. Callie kendte mig inden.
Nu føler jeg somme tider, at jeg ikke... ikke...
- ...er nok. - Det er ikke retfærdigt.
Det er ikke hendes skyld, at jeg har det sådan.
Callie forsøger at lappe alt sammen, men jeg har det fint nu.
Jeg ved ikke, om Callie kan give mig den følelse.
Jeg er ked af, at du har det sådan.
I dag af alle dage.
- Jeg er her. - Gudskelov.
Akut mitralinsufficiens. Vi må operere.
- Jeg vil tale med Yang. - Yang er til bryllup.
- Jeg ved, hvad jeg gør. - Find Russell eller standbylægen.
- Ruth, book en stue. - Vi bør rådføre os med nogen.
Og vente? Så kan du forklare, at han døde-
- fordi du ikke ville lade mig hjælpe ham.
Yang har glemt det. Jeg vidste det.
Jeg vidste, at du ville komme!
Arizona tager buketten. Du og Meredith tager slæbet.
Hvor vover du at sige, at jeg ikke har ændret mig?
Er jeg den samme som før? Før jeg kendte Burke. Owen. Dig.
Dit liv ser anderledes ud med mand og barn.
Mit liv ser ens ud, men jeg har ændret mig.
Jeg gør det her alene, og det er lige så svært som det, du gør.
Men jeg troede, at jeg i det mindste havde dig.
Jeg er så misundelig på dig.
Du gjorde det, jeg ville, uden at vide hvordan. Du er ikke den, du var.
- Du er den, vi ville være. - Du er det, vi aldrig vidste var der.
Du er en god mor og kirurg. Jeg er glad på fine vegne.
- Men vi vokser fra hinanden. - Ja. Jeg vil ikke konkurrere.
Men det gør jeg. Vi presser hinanden, så vi kan blive bedre.
- Ikke? - Jo.
- Jeg er glad... - Hold kæft!
Ikke i dag. Jeg er glad på jeres vegne, men ikke i dag.
Lad være med at tale om utroskab til mit bryllup. Det er min dag!
Jeg burde føle mig speciel. Jeg burde blive forkælet.
Glem jer selv. Jeg vil føle mig som noget særligt.
- Lommetørklæde? - Så flot.
Hjertesækken er åben. Hvor kommer blodet fra?
- Der! - Jeg har det.
- Vi foretager en bypass. - Hullet vokser.
- Jeg kan sy. - Men en bypass...
Jeg har styr på det! Suturtråd!
Åh gud, det sprækker. Jeg kan lappe det sammen.
Ring efter hjælp. Hvem som helst.
Shane, vi må vente på hjælp.
- Jeg klarer den. Hold kæft! - Shane, fjern dine hænder.
- Gå væk fra bordet. - Rør hende ikke! Jeg klarer den!
- Er vi klar? - Ja.
- Hej. Jeg nåede det. - Kom her.
- Chef. Du kom. - Ja. Næsten alle er her.
- Er det sandt? - Ja. Du er vellidt.
Du skal gå, ellers græder jeg. Det her er din fortjeneste.
Du fortjener det. Og du er så smuk.
- Tak. - Tillykke.
- Og børnene? - Zola græd, da jeg gik.
- Hun er vant til, at du er hjemme. - Du ser flot ud.
Jeg vil gerne takke dig. Min forskning tager så meget tid.
Jeg kunne ikke gøre det uden dig. Jeg ved, at du ofrer meget.
Det er en fornøjelse.
Hej. Du kom.
Hold da op. Hej.
Vi har ikke brug for mere familie. Vi holder sammen.
Hvis vi får børn, bliver vi gode forældre.
Bare dig og mig. Vi har ikke brug for mere.
Helt sikkert.
Dr. Webber, du må hjælpe os!
Vask hænder.
- Ross, hvad sker der her? - Det er min skyld.
- Lad os se. Var det højre kammer? - Det er min skyld.
De vil tale med Webber. Han er ved generatoren.
- Du gjorde dit bedste. - Det er min skyld.
Du gjorde ingenting. Det skete bare.
Vi har brug for foretage en bypass. Ikke, Ross?
Du klarede det fint. Vi er færdige.
- Du skal hvile dig. - Nej, så kommer hun til at dø.
Det er min skyld. Jeg sendte hende ned i kælderen.
Kig på mig.
Jeg tager mig af hende. Hun klarer sig.
Du bør hvile dig.
Fejltagelser er uundgåelige.
- Uundgåelige. - Flere duge! Sug!
Kom her, Murphy! Få fat i en kardiolog.
Men giv dem ikke det sidste ord.
Kærligheden mellem mennesker er det bedste eksempel på Guds magt.
April og Matthew vil knytte sig til hinanden-
-foran Gud og alle jer. Lad os bede.
Fader, våg over April og Matthews første skridt-
- på en rejse, der vil vare hele livet.
- Dr. Shepherd. - Et vigtigt opkald, sir.
Jeg stiller dig videre.
Man skal holde fast i det vigtige.
Dr. Shepherd? Præsidenten vil tale med dig.
- Hvad? - Præsidenten vil tale med dig.
Giv dem styrke til at give hinanden kærlighed.
Gennem de hårdeste storme. Under det største pres.
Et løfte, vi nægter at bryde.
Man må ikke acceptere et nej. Man skal tage det, man fortjener.
- Overgiv dig aldrig. - Hjertemassage.
Giv aldrig op.
I, deres venner og familie, skal bevidne deres forening.
Lover I at elske dem og støtte deres ægteskab i fremtiden?
- Sig i så fald: "Ja". - Ja.
- Jeg... - Hvad?
- Jeg er ked af det. - Rejs dig.
April og Matthew. Jeg har kendt jer længe, og...
Jeg elsker dig, April.
Det har jeg altid gjort. Jeg elsker alt ved dig.
Selv det jeg ikke kan lide.
Du skal være sammen med mig.
Jeg elsker dig, og jeg tror, at du elsker mig.
Gør du det?
Rejs dig og hold ud.
GREYS HVIDE VERDEN