Å mislykkes er uunngåelig.
Dr. Cristina Yang.
Takk, dr. Hunt.
Dette...
Dette inngrepet er relativt lite testet
så risikoen er uvanlig høy.
Men det bør ikke være en grunn
til ikke å prøve.
Alle forskere får høre nei,
igjen og igjen.
- Går det bra? - Ja.
Heldigvis går det veldig bra med pasienten i øyeblikket.
Tilstanden hans er stabil, og vi håper
det vil fortsette.
Og hvis det gjør det, er jeg forsiktig optimist
og tror vi kan kalle inngrepet en suksess.
"Homerun" er et bedre ord.
Dr. Yang slo en homerun.
Takket være henne, går det strålende med vesle Nathan.
De vi husker.
De som endret livene våre.
Curie, Salk, Barnard.
Vi printer en ny portåre.
Vi tester den og leter etter materialer som egner seg bedre.
Så det er tilbake til tegnebordet?
De som ikke ville godta et nei.
Ja.
God morgen.
Er det ditt navn jeg ser på ettermiddagens operasjonsliste?
Det er bare en kolecystektomi. En myk start.
Kommer du ikke i Kepners bryllup?
Jeg la min første operasjon til et tidspunkt da alle er borte.
Jeg ville ikke ha noe oppstyr.
Du har en svulst å fjerne.
- Blir du ferdig i tide? - Ja.
Ja vel.
Skal du også operere?
Hjelper medisinene?
Jeg er stolt av deg, Bailey.
Jeg ville ikke ha noe oppstyr.
Jeg syntes det gikk ganske bra.
Du skal ikke jobbe for meg mer. Og du må ha for mange timer nå.
Du bør dra hjem og ta en fridag.
Hva? Hvorfor det?
Du vet ikke når du skal holde munn.
De måtte høre at det var en utrolig...
Jeg liker ikke at du snakker for meg,
spesielt ikke i denne saken.
Ross sa det som måtte sies.
Og du var utilpass der inne.
Jeg har kun 68 timer denne uken. Ser du?
JAMA vil ha et intervju. Det bør ikke ta lang tid.
Møterom C.
Jeg er bekymret for deg.
Det har gått for raskt for deg i det siste.
- Andre har også lagt merke til det. - Hvem?
- Det er uviktig. - Har jeg gjort feil?
Er ikke arbeidet mitt...
Jo. Arbeidet ditt er flott.
Men du er i ferd med å bli...
Du vil bli utbrent.
Jeg tror jeg vet hva dette er.
Du må bli kvitt noen spenninger.
Vi gjør ikke det mer.
Jeg tror ikke dette er mer enn det er.
Det er for å få deg til å slappe av.
Det er du som må slappe av.
Jeg har det bra.
Beklager. Ikke steng meg ute.
Jeg har det bra.
Ross, dra hjem.
Først finner vi sensorenes reseptive felter, ikke sant?
- Ja. - Ok.
Derek, Kleiss Neuroscience kommer om 20 min.
Jeg kan ikke. Når jeg er ferdig, har Bailey en musikktime.
Hva er dette?
De vil snakke om en forskningsgreie.
Det er ikke bare en greie.
Det er presidentens initiativ for hjernekartlegging.
- Det er greia. - Ok. Nei.
Vi skal starte med fase to. Ok? Nå er han min hjerne.
Meredith kan få resten. Jeg får hjernen.
- Jeg blir kvitt dem. - Nei.
Du skal si ja til dem.
Dere kommer i Kepners bryllup, ikke sant?
Jeg kommer ikke. Bailey skal endelig operere.
Jeg vil heller gjøre det enn å se Arizona
se helt nydelig ut,
mens jeg er en patetisk, forkastet greie
hun har skrapet av skoen sin.
Nei, ikke gjør det.
Nei! Jeg vet at dere tror jeg gjør dette.
Hei! Dere kommer i bryllupet, ikke sant?
- Ja. - Er det obligatorisk?
- Dette er akkurat det du gjør. - Ja.
Jeg vet hva jeg gjør, og det er ikke det.
Hun var viktig. Vi var noe.
Kanskje de var noe.
- Nei. - Nei.
Hvordan går det med faren din?
Han har fortalt alle at han er faren din. Han er stolt. Hvordan går det?
Vet ikke. Bryr meg ikke.
Hjelp! Dere må hjelpe sønnen min! Han er overkjørt!
Sir, ikke rør deg! Ikke flytt ham!
Nei, nei, nei. Stopp! Båre!
Hold ham i ro. Ryggstøtte og nakkestøtte!
Han kjørte traktoren. Han traff en hump og falt av.
Han kom under hjulet, og tilhengeren også.
Har han beveget seg?
Ja, han prøvde å reise seg.
Vi tar ham rett til røntgen.
- Kom igjen! - Hva heter han?
Cody. Han heter Cody.
Cody, jeg er dr. Robbins. Kan du høre meg?
Tilkalte du ikke ambulanse?
Jeg ringte. Men han besvimte, så jeg ble redd og klarte ikke å vente.
Så jeg tok ham med selv.
Du sa han beveget seg tidligere?
Ja. Det er bra, ikke sant?
Sir, du må trekke unna.
Vi skal gjøre alt vi kan.
Unnskyld meg, Grey?
Pressen vil ha noen bilder av printeren. Passer det?
Ja. Hvor vil du ha oss?
Det er egentlig...
Det er til Nathan Glazier-saken.
Men den printer arbeidet mitt.
Det gjør ikke noe. Ingen vil se det.
Vi kan komme tilbake senere.
Ok, like ved printeren.
Dr. Yang, det er perfekt.
Eksplosjonsbrudd i C6.
Tilkall Torres. Buken er full av blod. Han må opereres.
Han burde ha ventet på ambulansen.
Jeg tror han gjorde sønnen lam ved å ta ham med hit selv.
Det vet vi ikke ennå, Alex. Jeg tar dette. Gå til faren din.
- Det går bra. - Hva?
Du må ha spørsmål. Etter så mange år?
Jeg ville hatt en milliard.
Hjelp med å flytte ham, så tilkaller jeg deg ved behov.
Kom igjen.
Går det bra med ham?
Han har store indre blødninger, så vi må operere straks.
- Og nakken hans er brukket. - Herregud.
Men han kan bevege seg?
- Han beveget seg. - Det var før han...
Vi vet snart mer. Vi skal gjøre alt vi kan. Vent her.
- Jøss, du ser... - Nei! Nei.
- Ikke si at jeg er fin. - ...ut som et takras.
Men jeg ser hvor det er på vei.
Hva gjør du her?
Jeg jakter på brudepiker.
Er det en gårdstradisjon?
Kommer du?
Jeg skjønner om du ikke gjør det.
- Jeg bare... - Vil du jeg skal komme?
Ja! Selvsagt.
Da kommer jeg.
Takk.
- Ja vel. - Ok.
Vent. Vet du hva? Forsiktig. Håret...
Elliot Hooks, 20, gjentatt fjerning svulster i bronkiene.
Det blir hans...
- Dette kan ikke stemme. - Det stemmer.
312 operasjoner.
Behandlingene begynte da jeg var fire.
De kommer tilbake, vokser og truer strupehode og lunger.
Vi fjerner dem med laser.
- Hver 7. til 10. dag. - 312?
- Det er tøft. - Jeg er vant til det.
Foreldrene mine kjøpte hus i nærheten.
Som å flytte nær en god skole.
Nei, vi gjør ikke dette.
- Hva? - Elliot...
Hva om jeg kan dyrke frem svulstcellene dine i laben
og skreddersy et medikament som stanser veksten,
finne medisinen som stopper dem?
Ingen operasjon?
Ingen flere operasjoner.
Herregud.
- Ikke sant? - Herregud.
Synes du ikke han har fått nok operasjoner?
Jo. Beklager.
Det bør du. La oss gå til laben.
Nei!
Jeg har ikke fått nok operasjoner.
Jeg har ventet og ventet på at du skulle komme tilbake,
og nok er nok.
Jeg er her for å studere kirurgi, og jeg blir hengende etter.
Jeg fortjener bedre enn dette.
Så jeg...
Jeg er bare sliten.
Kom igjen.
Vi må gjøre Elliots inngrep én gang til
for å få prøvene jeg trenger.
Du skal gjøre det, fra begynnelse til slutt.
Gjør ham klar.
Takk.
Pass deg der inne. Ånden hans er fryktelig.
- Den er ok. - Nei.
Det stinker.
Jeg kan lukte hva han spiste sist tirsdag.
Det er Zenkers divertikkel.
Disse musklene burde samarbeide
om å skyve maten nedover.
Men dessverre motarbeider Daltons hverandre.
Det dannes en lomme der maten blir liggende.
Jeg føler alltid at noe sitter fast i halsen.
En gang fikk han lungebetennelse etter å ha fått mat i lungene.
- Han er bare rot. - Jeg er bare rot.
Jeg gjør et snitt i den nederste muskelen,
slik at maten kan passere rett gjennom.
Veggene burde stramme seg opp av seg selv.
Noe vi burde være bekymret for?
Det er alltid en viss risiko knyttet til operasjoner,
verst tenkelige utfall er slag eller død.
Men den er helt minimal i dette tilfellet.
Men det er en viss fare for skader på stemmebåndene.
Vil jeg ikke kunne snakke?
Det er det verste utfallet.
Det er høyst usannsynlig.
- Du har fin rumpe. - Dalton!
Du hørte ham. Jeg vil kanskje ikke snakke igjen.
Jeg vil ikke la noe være usagt.
Du har et flott bakparti.
- Og jeg har aldri likt broren din. - Hva?
Jeg kunne holdt det for meg selv.
Men det var godt å få sagt det.
Du er en idiot. Hvor snart kan dere bedøve ham?
Der er du.
Ja, hun er den magiske helbrederen av barn.
Men du er ferdig nå, ikke sant? Kan vi gå?
- Kan vi ta et til? - Bli med meg.
Hva gjør du her?
- Stikker du av fra bryllupet? - Hva?
Nei! Det er ikke... Hvorfor sier du det?
Jeg trenger deg. Bli med meg.
Som dere vet, har presidenten
gitt oss mandat
til å gjennomføre en fullstendig kartlegging av menneskehjernen.
Kleiss Neuroscience vil lede an mot det målet.
Vi har fått en stor bevilgning å gjøre det med.
Første skritt er å utvikle teknologien.
Sensorene du har utviklet,
er de mest responsive vi har sett.
- Jeg er smigret. Takk. - Vent til du ser hva vi gjør.
Jeg er redd dr. Torres og BCI-arbeidet krever all min tid.
Jeg har ikke tid.
Dette er kompensasjonen du vil få
bare for konsulenttjenestene.
Jeg vil ikke snu det.
Det handler ikke om kompensasjonen.
- Snu arket. - Jeg vil ikke.
- Bare snu det. - Det handler ikke om pengene.
Det er mye penger.
Det er uviktig. Det handler ikke om det.
Kan du se på filmen vår?
Ja. Det kan han.
- Bare hør på hva de har å si. - Ja vel.
Kartlegger veien til morgendagen.
Vil du se på filmen? Der ja.
En gang til. Opp.
Jeg er for sliten.
Beklager, vennen.
Kan vi få være litt alene?
Jeg har et spørsmål.
Jeg kjente deg igjen første gang jeg så deg.
Hvordan kan du glemme kone og tre barn?
Hvordan klarer du det?
Jeg ødela alt sammen.
Jo mer tid som gikk, jo mer stoff jeg tok,
jo mer lot jeg meg glemme. Jeg holdt det ikke ut, skjønner du?
Men jeg husker deg.
Jeg husker du lo i søvne.
Det var da jeg var fire, ikke sant?
Du var en glad gutt.
Det fikk jeg gjort slutt på, hva?
Jeg husker du tok meg med på tivoli en gang.
Et av de omreisende
med elendige, nærmest livsfarlige attraksjoner.
Men vi kjørte alt to ganger.
- Det var en fin kveld. - Jeg husker det.
Moren din hadde sammenbrudd.
Hun rev tapetet av veggene
og sa noen gjemte seg der inne.
Den dama var et jævla rot...
Hva med den andre familien?
Hvordan endte det med dem?
Bedre.
Jeg kan prøve å dra tilbake.
Naomi er vanskelig, men hun er ikke moren din.
Hun er ikke klin sprø.
Dette må ta slutt.
Mamma var ikke problemet.
Jeg er prøver ikke å baktale henne,
men du vet ikke hvor tøft det er å leve med en sånn person.
Hvem tror du tok vare på henne?
Holdt styr på henne?
Fikk henne innlagt for at hun ikke skulle skade seg?
Hvem tror du tok vare på barna dine?
Jeg gjorde mitt beste.
Hvis det var ditt beste, kan du bare gi opp!
Ditt beste er ubrukelig!
Jeg var faren!
Jeg var et barn, men jeg var faren!
Du var ingenting!
Du var borte!
Du er ubrukelig!
Ok! Ok, ok.
Gå ut.
Jeg kan sammenkoble C5 og 6, men jeg må være rask
om vi skal ha noen sjanse til å unngå lammelse.
Takk. Du er et geni. 10-blad.
Jeg er faktisk et geni.
Derek og jeg begynner på fase to i dag,
taktil feedback.
Flott! Bra for deg.
Det er bra for deg også.
Målet er en beinprotese
som er like følsom og responsiv som det du mistet.
Få deg tilbake dit du var.
Forbered halsen. Jeg gjør meg klar.
Jeg sa jeg skulle tilkalle deg ved behov.
- Hvordan har din far det? - Hvor vil du ha meg?
Ta en klemme. Hjelp meg med å finne blødningene.
- Meredith! - April, hva gjør du?
Herregud. Skal du stikke av?
- Jeg vet hva du bør gjøre. - Virkelig?
Hvorfor tror alle at jeg vil stikke av?
Jeg stikker ikke av. Bli med meg.
- Men jeg... - Nei.
Du har ennå ikke prøvd brudepikekjolen, så
jeg tok med sydamene til deg.
Du skal være pen i bryllupet mitt.
Hallo. Ingen klær, takk.
Dere skal liksom ordne dette for meg.
Jeg så pressekonferansen din.
Hva skjedde der oppe?
Jeg skulle fortelle dem hva jeg gjorde, men jeg er ikke helt sikker.
Hva mener du?
Jeg vet ikke hvorfor han fortsatt lever.
Røret? Trodde du det ville svikte?
Det gjorde det. Vi justerte, men jeg vet ikke hva jeg gjorde, Mer.
Det er som å dunke på TV-en.
Jeg fikset det, men jeg vet ikke hvordan.
Jeg føler meg som en svindler.
Så du bare fortsatte likevel?
Uten å si det til noen?
Til hvem, Mer? Du ville ikke snakke med meg, Alex var imot meg.
Jeg hadde ingen. Jeg hadde ikke noe valg. Det var hans beste sjanse.
Jøss. Du har rett.
Vi er på to helt ulike steder.
- Mer, takk. - Jeg tar kanskje på meg for mye,
og jeg prøver kanskje å bevise noe, men...
Jeg blir aldri like arrogant som deg.
Vet du hva, Meredith?
Dra til helvete.
Jeg har hørt på dritten din i ukevis,
og jeg finner meg ikke i det lenger.
Du står her.
Og hos Kleiss Neuroscience
er morgendagen i dag.
- Nå? - Veldig imponerende.
Som sagt, jeg har for mye å gjøre.
Derek, de ber deg bare være konsulent.
- Han behøver ikke flytte, ikke sant? - Nei da.
Det blir bare et par besøk annenhver måned.
Jeg er smigret, men jeg... Jeg har ikke tid.
- Bare veiled oss. - Ikke hvis det er dette dere gjør.
Er det noe galt med tilnærmingen vår?
Metoden vår er...
Metodene deres kunne ikke kartlagt lukkemuskelen.
- Derek. - Beklager, men de presset meg.
Dere ser på en planet.
Ta et skritt tilbake
og se på universet.
Man kysser ikke noen ved å lage trutmunn.
Man ser noen og husker hvorfor man er tiltrukket av dem.
Det sympatiske nervesystem øker pulsen,
pannelappen reduserer hemningene,
og man føler behov for å kysse vedkommende.
Det skjer umiddelbart.
Vi er impulsive og kompulsive.
Det er slik hjernen fungerer.
Ikke se på hva vi gjør.
Se på hvorfor vi gjør det.
Mener han vi bør endre sensorplasseringen?
- Nei, du skjønner ikke, Tim. - Jeg prøver.
Han mener vi bør endre alt.
- Han mener... - Hvor...
...disse bildene er gammelt nytt.
Han mener at kortikale...
De begynner å skjønne det.
...dypere kutt og raskere bilder av hele hjernen.
Du vet den lilla kjolen med striper?
Ja.
- Den får deg faktisk til å se tykk ut. - Hva?
- Du sa den var fin. - Jeg løy.
Men jeg vil at mine siste ord skal være ærlige.
Du er nydelig. Men i den kjolen...
- Drittsekk. - ...ser du enorm ut.
Jeg har brukt den kjolen i tre bryllup.
Det er sangen vår. Siste sjanse.
Risikoen for skader på stemmebåndene er så liten...
Skjær over dem. Skjær over stemmebåndene.
Dette er siste stopp, Karen.
Hei.
Kom hit.
Vi ses etterpå.
Flytt den mer til siden.
Der.
Ser den.
Jeg skylder deg en unnskyldning.
Jeg burde ikke ha snakket sånn til deg.
Hvorfor ikke? Du fikk det som du ville.
Og du hadde rett.
En del av jobben min er å undervise deg.
Jeg har ikke gjort det.
Jeg visste ikke om jeg ble belønnet eller straffet.
En del av min mystikk.
Ta den der.
Vær aldri redd for å heve stemmen.
Bare vær sikker på at du har rett når du gjør det.
Det er så sant.
Jeg må heve stemmen for å få det jeg fortjener.
Det er så sant...
Jeg vet det, jeg sa det. Du tok den ikke.
Si meg hvordan du kan gi 100 % hjemme og 100 % på jobb.
Det er umulig...
Fordi du stadig ødelegger forskningen min.
Herregud, Mer.
At jeg lånte printeren, har ikke noe med den døde sauen å gjøre.
Har det slått deg at forskningen mislykkes av seg selv?
Ja, for jeg er en dårlig lege. Det har vi slått fast.
Det har jeg aldri sagt.
- Du sa at... - Jeg har aldri sagt det!
Men du har sagt at jeg er et dårlig menneske,
igjen og igjen,
fordi jeg ikke er enig med deg.
Fordi jeg brenner for arbeidet.
Fordi jeg ikke vil ha barn?
Når ble jeg et monster for deg?
Kan jeg få snakke med deg?
Shane, gå vekk.
Jeg syntes de burde høre mer om hva du gjorde.
Shane, jeg ba deg dra hjem!
Og jeg hadde rett.
Hva?
Harper Avery Foundation ber om en kasusstudie
- og pasientstatus. - Hva?
Du blir vurdert til årets pris.
Du ta av, og du ta av.
Skal du bruke det høyhælte beinet?
Det ser fantastisk ut. Men du blir alltid så støl etter en stund.
Og det er på en gård, så det kan være gjørmete.
- Det går fint. - Ok.
Fikk du redusert trykket?
- Er han lam? - Det er for tidlig å si.
- Skal du fortelle det til faren? - Hva da?
Skaden oppsto sannsynligvis da faren flyttet ham.
- Man skal vente på ambulanse. - Han visste ikke det.
Og nå er sønnen hans kanskje lam?
Det hadde vært best om han hadde holdt seg unna.
Callie, slutt.
Sønnen hans var skadet. Han ville hjelpe.
Noen ganger prøver vi å hjelpe,
uten å ane at vi forårsaker mer smerte.
Selvsagt skal vi ikke si det.
Nei.
Jeg kommer ikke til.
Jeg går inn gjennom halsen.
- Ok. - Ja.
Sånn ja.
Hva tror du han sa til henne?
Aner ikke.
Men jeg tror ikke det er mye de ikke ville sagt til hverandre.
Ikke sant? Hvordan kommer man dit?
- Det er ingenting jeg ikke ville sagt deg. - Jeg tviler.
Vi er langt unna det punktet.
Du røyter.
Du røyter. Du slenger fra deg BH-er.
Det er usant og slemt.
Når du har vært hos meg en helg,
er det hår på alle puter og BH-er på alle dørhåndtak.
Du la en BH i sølvtøyskuffen.
- Den blå? - Hvorfor har du så mange BH-er?
Du har et sint ansikt.
Har jeg et sint ansikt?
Når du tenker eller løser et problem
eller teller vekslepenger, tror folk at du er sint.
- Jeg er ikke sint. - Nei. Det er bare fjeset ditt.
- Jeg blir sint nå. - Du bør smile mer.
Du har et vakkert smil.
Jeg tror han sa at han elsker henne.
Kanskje.
Si det høyt og ta det derfra.
Hva?
Det er noe Mark Sloan sa til meg en gang.
Han er klar.
Han sa: "Hvis du elsker noen,
"si det til dem, selv om du er redd det vil skape problemer
"eller ødelegge livet ditt.
- "Si det høyt og ta det derfra." - Det er fint.
Herregud!
- Hva gjør du her? - Hva gjør du her?
- Jeg jobber. - På bryllupsdagen vår?
Jeg må tjene nok til å ta fri etter bryllupsdagen.
- Du så meg. - Bare så vidt.
Jeg så ikke kjolen. Jeg så ikke håret.
Har du på deg en kjempehatt?
Dette betyr ulykke!
Nei, nei, nei. Nei.
Det er bra, for...
Om første gang jeg ser deg i dag, var med kjolen og håret,
når du ser så vakker ut,
vil det minne meg på at jeg ikke fortjener deg,
og jeg vil sikkert svime av.
Vi ville endt opp her igjen. Vi ville ikke bli gift.
De ville måtte klippe opp dressen, som ennå ikke er betalt.
Jeg er glad jeg så deg slik,
for jeg vil se deg mye mer som dette
enn jeg vil se deg som det, resten av livet.
Og jeg elsker deg slik som dette.
Jeg elsker deg også.
Jeg klarer nesten ikke å vente.
Ikke glem de svarte sokkene.
Matthew?
Det er mulig at nervenes manglende respons skyldes
hevelser i ryggmargen.
Det kan gå ned med tiden.
Og hvis ikke?
Det kan være snakk om lammelse, kanskje både armer og bein.
Vi må vente og se.
Det er min skyld, ikke sant?
Han beveget seg da det skjedde.
Så tok jeg ham med hit.
Jeg gjorde dette.
Jeg gjorde dette mot ham.
Du prøvde å hjelpe ham.
Samme hva som skjer, så er det ikke din skyld.
Du prøvde bare å gjøre det beste for sønnen din.
Ok?
Dessverre klarte jeg ikke å gå inn
med endoskop, så vi måtte operere.
Men det gikk fint, og han vil få veldig god ånde.
- Takk. - Han våkner.
Ja vel.
Hei, skatt.
Hva er i veien?
- Tilkall Shepherd. - Dalton?
Unnskyld meg.
Dalton?
Jeg kan konkurrere både som mor og kirurg.
Du tror bare ikke at jeg kan måle meg med deg.
Det kan du ikke, Mer, for dette er alt jeg gjør.
Dette er alt jeg vil gjøre.
Så ikke klag til meg fordi du har gjort et valg du angrer på.
Tror du jeg angrer på familien min?
Jeg tror du føler deg akterutseilt, og det suger,
men ingen tvang deg til å slutte.
Jeg har ikke sluttet!
Men jeg vil ikke sabotere min beste venn for å vinne!
- Gjør jeg det? - Haier gjør det.
Du sa det på den første dagen vår.
Så vidt jeg husker, snakket jeg om deg.
Hvor lenge har du ligget med Shane?
Han rødmer av en naken ankel.
Han så deg i undertøyet uten å blunke.
Det raker ikke deg!
Du trenger ikke rettferdiggjøre det.
Han bare ligger med den beste læreren
for å få med seg alt han kan.
Det er det du gjorde under studiene og turnustjenesten.
Gratulerer.
Du har blitt det du tilber.
Og du ble det vi lo av.
Hei.
- Beklager. Jeg... - Du behøver ikke beklage.
Det er som du sa.
Du gjorde ditt beste, og...
Jeg ble ok, så...
Takk.
- Jeg vil ha tilbake familien min. - Vi er ikke familie.
Jeg ble ok fordi du dro.
Aaron og Amber og mamma har det bra nå, fordi du dro.
Hadde du blitt, hadde jeg sikkert solgt øl eller noe.
Eller kanskje jeg hadde fulgt i dine spor og tatt en overdose nå.
Men du dro, gudskjelov. Så du kan slutte å plage deg selv.
Kanskje du kan rette det opp med gutten i Florida.
Lykke til med det.
Ha det, Jimmy.
Han fikk et massivt slag.
Det kan ha løsnet en blodpropp under operasjonen.
Det er sjeldent, men det kan skje.
Vi skal se på alle muligheter for rehabilitering, men jeg er redd det...
Du kan ikke gjøre noe?
Jeg er lei for det.
Så han er våken, men...
Han kan ikke snakke?
Ikke på nåværende tidspunkt.
Men vi skal gjøre alt vi kan for ham, Karen.
Jeg er så lei for det.
Dalton.
Skatt?
Kan han høre meg?
Vi vet ikke.
Var det noe vi gjorde?
Nei.
Det var helt uforutsett. Det er...
Jeg...
Hva? Hva er det?
Ingenting.
Du skal ikke i bryllupet, ikke sant?
Kan du ta pasientene mine?
Jo, jeg skal gå,
for når du hever stemmen, får du det du fortjener.
Og jeg fortjener henne.
Jeg lar meg ikke kaste til side.
Jeg skal gå i det bryllupet,
og jeg skal reise meg foran alle sammen
og fortelle Arizona hva jeg føler,
og hun blir nødt til å takle det.
Jeg høres sprø ut.
Dette er den greia jeg gjør!
Ja.
Takk! Takk for at du ikke lot meg gjøre det.
Jeg tar pasientene dine.
Takk.
- Søren! - Hva er det?
Jeg sa at jeg skulle jobbe for Jo,
men jeg har allerede 80 timer denne uka.
Jeg kan fikse det. Legg inn passordet ditt.
Gå til "meny".
Her nede er "manuell input".
Vi skriver 60.
Gjør du dette?
Jeg kan ikke tro at du ikke gjør det.
Når sover du?
Hunt, jeg har Averys slagpasient.
Du skal vel i bryllupet?
Du har kjeftet på folk i hele dag.
Ja, jeg skal skifte og hente Emma. Derek, Kleiss-folkene?
Det holdt ikke å si nei?
Du måtte rive fra hverandre det de gjør?
Tror du jeg ikke vil hjelpe dem? Det er dårlig timing.
Du trenger at jeg konsentrerer meg om dette.
Jeg vet det. Men...
Å gjøre dette stedet til et senter for innovasjon.
Det er en innkalling til tjeneste, Derek.
Det er presidentens initiativ.
Presidenten ber deg tjene? Da tjener du og gjør det du blir bedt om.
Din tjeneste var et kall og et offer.
Men dette er folk som vil ha pengestøtte fra staten
og vil bruke navnet mitt.
Jeg skjønner hva du mener. Men dette?
Det er ikke det samme.
Så pent.
Når dette er over, vil jeg ha en skål for å feire.
Det blir mange skåler.
Nei, nei, nei. For fase to.
- Forskningen din. - Forskningen vår.
Du var inspirasjonen. Jeg ville ikke gjort det uten deg.
Ok.
- Gråter du? - Ja. Du vet...
Brylluper.
- Ja. - Kom.
På forlovelsesfesten visste jeg...
LYKKELIGE ALLE SINE DAGER BEGYNNER HER APRIL & MATTHEW
Åpnes under parets første kyss.
"Mint å være." Artig!
Hva er det i dem?
De skal åpnes når de kysser.
Fint.
Du ødela nettopp Kepners bryllup.
Kom igjen.
Jeg tilbrakte hele dagen i laben.
Det vil ta noen uker, men jeg tror jeg kan kurere ham.
Medisinsk. En gang for alle.
Hva er det som skjer med deg, Miranda?
Du gir operasjoner til turnusleger.
Du er tilbake i laben der du gjemte deg da du fikk infeksjonen.
Hvor vil du?
Jeg er redd for at du skal slutte med kirurgi.
Jeg skjønner.
Ok.
Når vi snakker om å slutte med kirurgi,
kanskje det er på tide å snakke om
hvorfor du sluttet.
Jeg sa jo at jeg ville ha familien min. Jeg må være her.
Se på deg.
Tror du vi ville fått kontroll på dette om jeg ikke var her?
Har du tenkt over at symptomene mine ble verre
da du dukket opp
etter å ha sluttet i jobben din?
Ok.
Så det er det vi sier, hva?
Nå begynner det.
Mr. Evans?
Han har hjerteinfarkt, hent EKG og akuttralle.
Du er så vakker.
Det var snilt sagt.
Men du kommer til å hovne opp om du fortsetter sånn.
Skal du ta deg sammen?
Ja.
Jeg er lei for det.
Callie prøver så hardt å tilgi meg og ta vare på meg,
og det gjør meg gal.
- Jeg trodde du ville... - Det gjør jeg.
Jeg elsker henne og vil ha henne tilbake.
Jeg ødela forholdet. Jeg vil fikse det.
Men hun vil fikse meg.
Grunnen til at jeg var utro...
Noen var tiltrukket av meg. Og hun kjente meg ikke før.
Hun kjente meg bare etterpå.
Og jeg var nok for henne.
Callie kjente meg fra før og hun elsket meg fra før.
Og nå føler jeg noen ganger at jeg ikke...
- Jeg er ikke... - Ikke?
Det er urettferdig.
Det er ikke hennes skyld.
Det er ikke hennes skyld at jeg hater å føle det sånn.
Og Callie... Hun prøver å fikse alt.
Jeg begynner endelig å føle meg vel med slik jeg er nå!
Jeg vet ikke om Callie noen gang vil la meg føle det slik.
Det er så leit at du går gjennom alt dette.
I dag.
Jeg er her.
Gudskjelov!
Akutt mitralinsuffiens. Kanskje chordaeruptur.
Det vet vi ikke før vi åpner ham.
Jeg kontaktet deg for å få tak i Yang. Yang er legen hans.
Yang er i bryllupet. Jeg er her.
Dessuten har jeg operert ham før. Vindu i hjerteposen.
Jeg vet hva jeg gjør.
Så finn Russell eller tilkall vakthavende lege.
Ruth, tøm operasjonsstua nå og gjør ham klar til sternotomi.
Dr. Ross, jeg tror ikke det. Vi bør vente.
Vil du vente? Da venter vi.
Så kan du få forklare
hvorfor han døde da du ikke lot meg hjelpe ham.
Er det det du vil?
Yang glemte det.
Jeg visste at en av dere ville glemme.
Nei.
Takk!
Jeg visste du ville komme.
Når vi kommer ut, tar Arizona buketten min.
Om du og Meredith kan være på hver side...
At du våger å si at jeg er den samme.
Jeg må ikke rettferdiggjøre valgene mine for deg.
At du våger å si at jeg er den samme som da jeg kom,
før jeg kjente Burke og Owen og deg.
Livet ditt ser annerledes ut
fordi det er fullt av hus og ektemenn og barn.
Og mitt ser ut som før, men jeg er ikke den samme.
Jeg har forandret meg. Jeg gjør dette alene.
Og det er...
Det er like vanskelig som det du gjør.
Men jeg trodde jeg i det minste hadde deg.
Jeg er så sjalu på deg at jeg får lyst til å tenne på noe.
Du gjorde det jeg ikke klarte. Og du vet ikke engang hvordan.
Du har ikke annet enn tid og fokus.
Du er ikke som vi var da vi begynte.
Du er som vi ønsket å bli.
Og du har blitt noe
vi ikke ante noe om.
Du er like dyktig som mor som du er som kirurg.
Og jeg er glad på dine vegne.
- Men vi vokser fra hverandre. - Jeg vet det.
Jeg vil ikke konkurrere med deg, men det gjør jeg.
Vi skal jo presse hverandre
og gjøre hverandre bedre for alltid.
- Siden første gang vi traff hverandre. - Ja.
- Ok. Så... - Jeg vet det. Jeg er så glad, for...
Hold kjeft!
Dette er ikke den rette dagen.
Det er kjempeflott at dere to finner ut av dritten deres,
men ikke i dag.
Og du! Vet du hva?
Ikke snakk om utroskap på bryllupsdagen min,
for det er bryllupsdagen min!
Jeg burde føle meg helt spesiell nå.
Jeg burde bli dullet med og passet på,
få lommetørklær og bli bedt om ikke å gråte av glede.
Så bare... Vet dere hva?
Slutt å tenke på dere selv, og få meg til å føle meg spesiell.
- Vil du ha et lommetørkle? - Du er kjempefin.
Sløret ble så fint.
Og du...
Hjerteposen er åpen!
Jeg begriper ikke at vi gjør dette.
Alt blodet. Hvor er det? Hvor er det?
Der. Ventrikkelperforasjon.
Jeg har fingeren på den.
Vi legger ham i bypass og legger på en patch.
Nei. Perforasjonen utvider seg.
Jeg syr. Jeg har sett Yang gjøre det.
- 2-0 silke. - Doktor? Bypass...
Jeg klarer det! 2-0 silke!
Herregud. Nei, nei, nei.
Det revner. Alt revner.
- Shane, vent. - Jeg kan fikse det!
Finn hjelp.
- Hvem? - Hvem som helst.
Shane, hjerteveggen faller fra hverandre.
Vi kan holde trykket og få tak i hjelp.
Jeg klarer det. Jeg gjør det. Bare hold kjeft!
Shane, trekk unna.
Ta hånden ut av brystet hans og kom deg vekk fra bordet.
Ikke rør henne!
Jeg har henne!
Jeg har henne.
Er vi klare?
- Ja. - Ok.
Du rakk det!
- Jeg rakk det. - Flott! Kom hit.
Sjef!
- Du kom! - Selvsagt.
Så å si hele sykehuset er her.
- Er det sant? - Ja.
Du er veldig godt likt.
Nå må du gå, før jeg begynner å gråte.
For uten deg ville ikke noe av dette ha hendt meg.
Du fortjener det, alt sammen.
Og du er nydelig.
Takk.
Gratulerer.
Hei.
Hvordan gikk det med ungene?
Zola gråt fordi hun ikke fikk bli med, men det går fint nå.
Hun er bortskjemt etter å ha hatt deg så mye hjemme.
- Du ser fantastisk ut. - Takk.
- Du? - Hva er det?
Jeg ville bare si takk,
for denne forskningen vil ta mye mer tid enn forventet.
Jeg hadde ikke klart det uten tiden du gir meg.
Og jeg vet at du sier nei til mye, så takk.
Bare hyggelig.
Hei. Du kom.
Jøss. Hei.
Vi er den eneste familien vi trenger.
Og vi to skal være sammen for alltid, ikke sant?
Og hvis vi får barn, blir det fint.
Jeg blir en god far, og du blir god, og det blir bare oss.
Vi trenger ikke andre, ok?
Ja. Absolutt.
Dr. Webber, hjelp! Du må komme!
Jøss.
Steriliser deg igjen.
Ross?
Hva har vi her?
Jeg gjorde dette.
La oss ta en titt, ok?
Jeg hører at høyre ventrikkel revnet.
Det er min skyld.
De trenger Webber. Shepherd vil at du skal hente ham.
Han gikk for å ordne generatoren.
Du klarte deg fint.
- Det går bra. - Jeg gjorde dette.
Du har ikke gjort noe. Det er ikke din skyld.
Det bare skjedde.
Men jeg tror vi trenger bypass.
Hva tror du, Ross?
Du klarte deg fint. Vi er ferdige her.
- Gå og hvil deg litt. - Nei!
Når jeg kommer tilbake, vil hun være død.
Det er min skyld. Jeg sendte henne til kjelleren.
Ross, se på meg.
Se på meg.
Jeg har henne.
Det går bra med henne.
Hvil deg litt nå.
Å mislykkes er uunngåelig.
Det er ingen vei utenom.
Pads! Flere pads! Sug.
Murphy, kom deg inn hit! La oss få ham i bypass.
Få tak i noen fra hjerteavdelingen!
Ja vel.
Men å mislykkes må ikke bety slutten.
Det finnes ikke et bedre eksempel på Guds makt
enn kjærligheten vi deler.
April og Matthew er her i dag
for å love å elske hverandre foran Gud og dere alle sammen.
Så la oss be.
Himmelske far,
våk over April og Matthew idet de tar de første skrittene
på en reise som vil vare resten av deres liv her på jorden.
Ja, dette er dr. Shepherd.
Vi har en telefon til deg. Det virket veldig viktig.
- Ok. - Vennligst vent.
- Jeg setter den over. - Takk.
Du må holde fast på det du ønsker deg.
- Dr. Derek Shepherd? - Ja.
Du blir satt over til presidenten, vennligst vent.
Hva?
Du blir satt over til presidenten, vennligst vent.
Og gi dem styrke til å elske hverandre.
Stå imot alle stormer,
tåle alt stress.
Et løfte vi nekter å bryte.
Man må nekte å godta et nei,
og ta imot det som kommer.
Aldri gi etter.
Starter hjertemassasje.
Aldri gi opp.
Kom igjen.
Og dere, April og Matthews nærmeste venner og familie,
er her i dag for å være vitne til deres forening.
Lover dere å vise dem kjærlighet og støtte
i alle dagene som kommer?
I så fall svar: "Ja."
- Ja. - Ja.
Så...
- Jeg... - Jeg har kjent dere...
- Hva? - ...en god stund...
Beklager.
Reis deg.
Det er en glede å være her for å gjøre dette for dere.
Jeg...
April og Matthew, jeg har kjent dere
en god stund, og det en glede å være her...
Jeg elsker deg, April.
Det har jeg alltid gjort.
Jeg elsker alt ved deg.
Selv de tingene jeg ikke liker,
elsker jeg.
Jeg vil du skal være sammen med meg.
Jeg elsker deg, og jeg tror
du elsker meg også.
Gjør du det?
Reis deg og ta det.