Din episoadele anterioare...
Orice-ar fi făcut Ben Linus în stația Orhideea,
s-ar putea să ne fi deplasat.
Deci insula se deplasează prin timp.
Fie insula, fie noi.
Vreau să te întorci la Universitatea Oxford,
întoarce-te acolo unde ne-am întâlnit, du-te acolo și caut-o pe mama mea.
O cheamă...
- Ești bine? - Am fost pe insulă.
Ești plecat de pe insulă de trei ani. Ești în siguranță acum. A fost doar un vis.
N-a fost doar un vis. A fost o amintire.
- Cine ești? - Tu ești doctorul?
Da. Ce-i cu tine?
- Sigur știi ce-ai de făcut? - Da, da!
- Să știi că e mult sânge, omule! - Cât?
Vin acum, Penny.
E în regulă, Penny, am adus un doctor.
- Unde ai fost? - O să fie bine.
Gata. Așa...
Respiră, Penny, da? Respiră.
- Nu pot să respir. - Te descurci de minune.
Fii puternică.
Fă-l să iasă.
Ușurel.
- Nu pot, nu pot... - Ba da, poți, Penny.
Împinge!
Împinge acum, Penny. Împinge!
- Acum! - Haide, Penny! Așa!
- Împinge! - Vine.
- Haide, Penny! - Împinge!
- Mai tare!
- Îi văd capul! - Încă o dată! Împinge!
- Îl văd. Iese, Penny. - Așa.
Gata! Dumnezeule, Penny.
Gata!
Ai reușit!
E un băiat.
Te iubesc, Penny. Te iubesc. E splendid.
Doamne, ce frumos e! Dumnezeule!
Te iubesc!
Și eu te iubesc.
Uite...
Acolo.
Dincolo de ceea ce vezi, e o insulă.
Și e o insulă foarte specială. Am părăsit-o cu mult timp în urmă.
N-am crezut că o s-o mai revăd.
Se numește Marea Britanie.
Și partea cea mai frumoasă a insulei e Scoția.
De-acolo e tati.
E plină cu munți și văi și monștri și lacuri adânci și...
- Acolo s-a îndrăgostit tati de mami. - Tot acolo i-a frânt și inima.
M-am gândit să omit partea aia.
Ai omis și partea despre bunicul său.
Cel care a trimis vasul pe insulă ca să-i omoare pe prietenii lui tati.
Intrăm și plecăm. Nici n-o să știi că suntem aici, Penny.
Nu-l subestima, Desmond.
Nu știu ce-o să facă dacă află că suntem aici.
Asta n-are legătură cu tatăl tău. Suntem aici din cauza lui Daniel Faraday.
Mi-a spus că toți de pe insulă sunt în pericol,
iar eu sunt singurul care îi poate ajuta.
Trebuie să fac asta, Penny.
Sigur asta a spus?
Da, Sawyer mi-a spus să mergem spre pârâu, așa că...
... dacă n-a fost ars de o săgeată înflăcărată,
acolo ar trebui să fie el și ceilalți.
- Te mai doare capul? - Da, mai tare.
Dar având în vedere că fugim ca să ne salvăm viețile, nu mă plâng.
- Ai amețeli sau vezi dublu? - Amândouă.
De ce ești așa de îngrijorat?
- Pentru că știi ce mi se întâmplă? - Ascultă-mă.
N-o să pățești nimic. Nimic!
N-o să permit eu.
Am ajuns!
Ce mai întâlnire. Suntem doar noi.
Mai bine îi așteptăm.
O să apară repede, puteau fi chiar în spatele nostru.
- Da, au venit și au plecat. - Sau au fost omorâți.
Miles, nu prea avem nevoie de atitudinea asta.
Lumea e și așa deja speriată. Miles...
Miles?
Stați! Nu vă mișcați!
- Cine-i șeful aici? - El.
Nu puteai să nu te apropii, nu?
LOST: NAUFRAGIATII
Seria 5: Episodul 3 Jughead
- Și-a terminat micul dejun? - Da.
S-a împotrivit un pic, dar, până la urmă, m-a ascultat.
Spre deosebire de tatăl său.
Trebuie doar s-o găsesc pe mama lui,
să-i spun că încă e pe insulă și am terminat de tot cu treaba asta.
De ce acum?
Dacă ți-a spus toate astea pe insulă, de ce ți-ai amintit abia acum două zile?
Nu știu.
Nici eu nu înțeleg mai multe decât tine.
Știu că s-a întâmplat.
Daniel Faraday mi-a bătut la ușa buncărului.
Mi-a spus să mă duc la Oxford,
toată lumea era în pericol și doar eu îi puteam salva.
Știu că pare o nebunie...
Mă întorc până diseară.
Și după asta, am terminat de tot.
Promit.
Dacă vrei să-mi promiți ceva, Des, promite-mi că nu te mai întorci pe insulă.
De ce Dumnezeu să mă mai întorc acolo?
Erați 20 pe plajă, dar aici sunteți doar cinci.
Unde sunt restul?
Poate au fost uciși de alte mine de-ale voastre.
Nu noi le-am pus aici, ci voi.
După ce-o să plecăm de-aici,
n-o să mai pot controla ceea ce vi se întâmplă.
Dar în cazul în care cooperați acum, situația o să vă fie mult mai ușoară.
Deci unde sunt restul?
Nu știu.
Cine sunt oamenii ăștia?
Vai, da' n-am avut timp, că a luat foc Iaurțel.
Ne-au atacat pe plajă.
Asta e o pușcă M-1 Garren de calibru 30, pare nouă.
Nu ne interesează pușca. Tu unde naiba ai fost?
De-ai fi trecut prin ceea ce-am trecut eu,
cred că întrebarea mai potrivită ar fi "când naiba am fost eu"?
- Ce-ai pățit la picior? - Am fost împușcat.
- Cine te-a împușcat? - Povestim noi mai târziu.
Le-am spus celorlalți din grup că ne întâlnim la pârâu.
Dacă e vreo șansă să ne revedem cu ei, ar trebui să plecăm acum.
Bine, de vreme ce nu avem sfoară ca să ne asigurăm că
ăștia doi nu mai încearcă să ne omoare,
va trebui să-i împușcăm.
Ce?
- Ce limbă-i asta? - Vorbesc în latină.
Ăsta a întrebat de ce nu avem uniforme, iar ăsta i-a spus să tacă.
Și cum se face că știu latina, Juliette?
Din același motiv pentru care știu și eu.
Pentru că sunt Ceilalți.
Tocmai am trecut peste un mormânt recent.
- Ce? - Patru soldați americani.
Au mai puțin de-o lună vechime. Trei dintre ei au fost împușcați.
Unul a murit din cauza radiațiilor.
Miles...
- A spus vreunul în ce an suntem? - Am ajuns!
Richard, ne-am întors!
Pe ăștia doi i-am prins lângă râu.
Ăsta e liderul lor.
- Cum te cheamă? - Dar pe tine?
Pe mine mă cheamă Richard Alpert.
Presupun că v-ați întors după bombă.
Nu, îmi pare rău, dle, nu găsesc pe nimeni cu numele Faraday.
Nu se poate. Știu că fiul ei a fost profesor aici.
Îl cheamă Daniel Faraday. Sigur în baza de date.
Nu există nici o mențiune a unui Daniel Faraday la Oxford.
L-am vizitat eu.
Am fost în laboratorul lui,
era într-o mansardă, deasupra catedrei de fizică.
Arhivele au o vechime destul de mare,
poate a fost o eroare la introducerea datelor.
- Nu mai știți în ce an l-ați vizitat? - Anul...
Nu... Nu sunt prea sigur.
Pot să vă întreb de ce căutați aceste informații?
Scuze că v-am irosit timpul.
CATEDRA DE FIZICĂ
PERICOL FUMIZARE
Eu n-aș pune mâna.
Chiar mă întrebam când o să-și dea cineva seama că nu facem doar fumizări aici.
- Ești profesor? - Nu. Nu chiar.
Măcar ești sincer.
De ce mi-ai spus să nu pun mâna?
Pentru că eu trebuia să duc la incinerator șobolanii
pe care i-a făcut să treacă prin afurisenia asta
ca să nu afle nimeni ce făcea de fapt.
Te referi la Daniel Faraday?
Da, nu ești primul care-și bagă nasul pe-aici.
Se zvonește că încerca să trimită creierele șobolanilor înapoi în timp.
Ridicol, nu?
Da...
O să uit că mi-ai spart încuietoarea
dacă le spui prietenilor tăi că ai găsit doar gunoaiele lăsate de un țicnit.
Corect.
Cei de la universitate spun că nu știu de niciun Faraday.
Îi poți învinui? După ceea ce i-a făcut sărmanei fete...
Care fată?
Ușurel!
E în regulă, Dan, sunt bine.
Suntem ca și morți.
Nu suntem morți. O să fim bine.
Trebuie să avem grijă de noi până la următoarea străfulgerare.
- Atunci, o să dispară toate astea. - Când o să se întâmple asta?
Ar putea fi peste 5 minute, dar și peste 5.000 de ani.
Super!
Ce se întâmplă, Dan? De ce ne fac asta?
Nu sunt sigur, dar sunt sigur că ei cred că am fost cu soldații americani.
Dacă așa e, cele mai mari șanse le avem dacă îi lăsăm să creadă în continuare asta.
Scuze, deranjez?
Ellie îmi spune că nu vrei să-i spui unde-ți sunt ceilalți colegi, așa-i?
De ce să fac asta? Ca să-i omori și pe ei?
Nu noi am început lupta asta. Oamenii tăi ne-au atacat pe noi.
Voi ați venit pe insula noastră ca să vă desfășurați experimentele,
trageți în noi și vă așteptați să nu ne apărăm în niciun fel?
Nu știu nimic despre așa ceva. Noi suntem oameni de știință.
- Și ce, v-au trimis la recuperare? - Te referi la bomba cu hidrogen?
Atunci, da.
Și din gradul de iradiere al acestui om,
presupun că v-au fost compromise casele, este?
Ascultă-mă. Aveți un dispozitiv instabil care poate distruge insula și e defect.
Dacă nu-mi permiți s-o dezactivez, o să murim cu toții. Cu toții!
De unde să știu că nu ești într-o misiune sinucigașă?
Dacă te duc la bombă și tu o detonezi?
Pentru că...
... sunt îndrăgostit de femeia asta care stă lângă mine.
N-aș permite niciodată să pățească ceva.
Bine. Ai grijă de bombă.
Dacă încerci altceva, o să pățească ceva.
Cine v-a învățat latina?
E o lecție de bază a Celorlalți. Trebuie să înveți latina.
E limba celor iluminați.
Iluminați pe naiba.
Eu zic să vorbiți cu noi.
După ce-o să ne întâlnim la pârâu cu restul grupului nostru,
oamenii o să fie foarte supărați că i-ați atacat.
Restul fie sunt capturați, fie sunt morți.
Ce-ai spus?
De ce spui asta?
Idiotul ăsta a strigat în gura mare că vă întâlniți la pârâu.
Știam exact unde se duc toți.
Am trimis un grup după ei.
Poate trebuia să vorbesc în limba mea secretă.
James, stai.
Nu suntem dușmanii voștri.
Atunci, lăsați-ne să plecăm.
Ce naiba spui acolo?
Du-ne în tabăra voastră.
Te rog.
- De ce să fac așa ceva? - E și Richard acolo?
- Ai spus cumva Richard Alpert? - John, te rog.
Du-ne în tabăra voastră.
Nu mai trebuie să moară nimeni.
Te rog.
Bine.
Trebuie să mergem spre est, mai sunt câțiva kilometri până la creastă.
Împușcă-l!
Trage, la naiba!
Ești nebun, la ce te gândeai?
De ce nu l-ai împușcat?
Pentru că...
... e unul din oamenii mei.
- Cine ești? - Mă cheamă Desmond Hume.
- O caut pe Theresa Spencer. - Theresa e sora mea.
Pot să vorbesc ceva cu ea?
Vrei să vorbești cu Theresa?
Da, i-am aflat numele de la cineva de la Universitatea Oxford.
- Daniel Faraday. - Daniel Faraday?
De ce nu spui așa? Te rog, trebuie să intri.
Mersi.
Nu ți-a spus, nu?
Nu, nu mi-a spus.
- Ne aude? - Nu.
Therese nu e în toate mințile.
- Adică? - Uneori se trezește și se crede liberă.
Vrea să știe unde îi este păpușa. Ieri, vorbea cu tatăl ei.
A murit acum cinci ani.
Îmi pare rău, a fost o greșeală. Nu trebuia să fi venit.
Normal! De ce să stai?! Nici Daniel n-a vrut să stea.
A părăsit-o?
A fugit în State și n-a mai auzit nimeni de el.
A abandonat-o.
Ce fel de om face așa ceva?
Chiar nu știu ce-aș fi făcut de n-ar fi fost dl Widmore.
Scuze, cine?
Sponsorul lui Daniel.
I-a finanțat cercetările și și-a asumat responsabilitatea pentru rezultate.
De când a pățit asta, are grijă de Theresa.
Toate astea sunt aici mulțumită dlui Widmore,
Dumnezeu să-l binecuvânteze.
O bombă cu hidrogen.
Vorbești serios?
În anii '50, SUA a testat bombe cu hidrogen în zona asta.
Ce noroc pe noi!
- Nu trebuia să spui asta. - Ce?
Că mă iubești.
Sunt destul feluri prin care le puteai spune că nu vrei să arunci în aer insula.
Am spus ce-am spus
pentru că am spus-o cu convingere, Charlotte.
Dă-te!
Să mergem!
Mă întorc repede, promit.
Orice ți-ar fi spus superiorii tăi, vreau să știi adevărul.
Acum o lună,
am găsit 18 membri ai unu batalion de luptă aici, în jungla noastră,
instalându-și tabăra.
Le-am dat șansa pașnică de a pleca de pe insulă.
N-au vrut să facă asta, așa că am fost nevoit să-i omor.
Pe toți.
Nevoit? De cine?
Și tu răspunzi în fața cuiva, nu? Urmezi un lanț ierarhic, nu?
- Da. - Păi, și eu la fel.
Richard!
Ce naiba s-a întâmplat?
Un grup ne-a surprins pe mine și pe Cunningham.
Am fost depășiți numeric, dar eu am scăpat.
- Depășiți numeric zici? - Mai taci, Ellie.
El cine e?
O să ne ajute să ne rezolvăm problema. Ar trebui să plecăm.
Stai! E unul din ei! Doar n-ai încredere în el.
Ai auzit ce-am spus, Ellie. Du-te!
- Cum ai scăpat? - Am fugit.
Și nu te-ai gândit că te-ar putea urmări?
Să mă urmărească? Au un bătrânel prost ca lider.
Crezi că poate să-mi dea de urmă? Crezi că știe insula mai bine ca mine?
- Nu știam că Richard o să fie aici. - Întotdeauna a fost aici.
- Câți ani are? - Mulți.
De ce te interesează atât de mult Richard, John?
Mă interesează pentru că era pe cale să-mi spună cum ne putem salva.
- Să ne salvăm? - Da.
Dar înainte să termine, am fost întrerupți de străfulgerarea aia.
Speram să putem relua discuția din punctul în care am rămas.
Nu-mi place să stric o nouă reuniune,
dar Faraday, cel care chiar ne va salva,
e dus la execuție în junglă chiar acum.
Mult succes!
Nu mă ajuți să-l salvez?
Nu, mă duc să-mi termin discuția cu Richard.
O să murim din cauza ta.
Dacă dai buzna așa, o să-și dea seama că suntem aici.
Corect. Vă dau 10 minute avans.
Dar tu?
Vrei să rămâi cu nebunu' sau mă ajuți să-l salvez pe tocilar?
De ce te tot uiți la mine?
- Nu, nu, nu fac asta. - Ba da.
Ai dreptate. Scuze.
Doar că semeni foarte mult cu cineva cunoscut.
Altcineva decât fata pentru care ți-ai declara iubirea?
- Ce Romeo mai ești... - Nici nu te-apropii, crede-mă.
Apropo, nu te cred.
Poate l-ai păcălit tu pe Richard,
dar să nu te aștepți să cred că tu, o britanică și un chinez
sunteți membri ai Armatei SUA.
Cine sunteți și ce căutați pe insula noastră?
Vrei să știi cine sunt?
Sunt cea mai mare șansă de a dezactiva bomba aia.
Bine, atunci.
Dezactiveaz-o!
Ce faci acolo?
O examinez.
- Dă-te înapoi! - Poftim?
Dă-te înapoi!
E nesigură, trebuie să plecăm.
- Jur că dacă încerci ceva... - Ce, o să mă împuști? Asta zici?
Da, ar fi perfect, pentru că un foc de armă lângă,
cum îi zice, bomba cu hidrogen, ar fi o idee fantastică, foarte inspirată.
Ascultă-mă. Aveți acces la plumb sau beton?
- Pentru ce? - Învelișul e crăpat.
Trebuie umplut cu plumb și trebuie să luăm bomba de pe platformă
și s-o îngropăm.
M-ai adus până aici și-mi spui că trebuie s-o îngropăm?
I-ai spus lui Alpert că o poți dezactiva.
Nu trebuie să-ți faci griji.
Dacă faceți cum vă spun și o îngropați,
n-o să explodeze.
- De unde știi tu asta? - Trebuie să ai încredere în mine.
- N-am încredere în tine. - Îngropați-o!
Îngropați-o și totul o să fie bine. Nu uita că superiorul tău...
- Cum poți fi sigur? Cum? - Dacă vrei să rezolvi problema, o îngropi.
De unde știi asta?
Pentru că peste 50 de ani, insula tot aici o să fie.
Ce-ai spus?
Ușurel...
Pot să explic mai bine.
Știu cum pare, crede-mă, e greu să explic.
De peste 50 de ani, de-acolo suntem eu și prietenii mei.
Și uite care-i treaba. Totul e în regulă.
Nu spun că totul e perfect, dar n-a fost nicio explozie atomică.
Lasă arma jos, blondino!
E în regulă!
- Poți să lași arma jos. - Ea prima.
- Ce-ar fi să lăsăm cu toții armele jos? - Am spus s-o arunci!
Ce Dumnezeu...
Și ei sunt din viitor?
I-ai spus?
Domnule, nu puteți...
Dle Widmore, îmi pare foarte rău, a trecut repede pe lângă mine.
Nu-i nimic, Melanie.
Dl Hume e un coleg de-al meu.
Vă rog, lăsați-ne singuri.
Știu că ai întrebări. N-o să-ți răspund.
Am venit să te întreb eu pe tine ceva.
După ce-mi spui tot ce vreau să aflu, n-o să mă mai vezi niciodată.
Ai înțeles?
Bine.
Vreau să știu unde o pot găsi pe mama lui Daniel Faraday.
Ce te face să crezi că știu?
Pentru că înainte să-l trimiți pe Daniel pe insulă,
timp de zece ani, i-ai finanțat cercetările.
Așa că m-am gândit că sigur știi ceva despre rudele lui apropiate.
Desmond... nu mai știu nimic de fiica mea de trei ani.
Răspunde-mi doar la o întrebare. E în siguranță?
Unde-i mama lui Faraday?
E în Los Angeles.
Asta e adresa ei.
Bănuiesc că n-o să fie prea încântată să te vadă.
E o persoană foarte retrasă.
Stai, Desmond!
Transmite mesajul, apoi ieși din harababura asta.
Nu-i pune viața lui Penny în pericol.
Pericol?
Te implici în ceva ce ține de foarte, foarte mulți ani.
N-are nicio legătură cu tine sau cu fiica mea.
Oriunde v-ați ascunde, întoarceți-vă.
Mersi de sfat.
Richard Alpert!
- Îl caut pe Richard! - Stai pe loc!
- La pământ, acum! - Richard Alpert!
- Richard, trebuie să vorbim! - Taci din gură!
Ajunge!
Tu cine ești?
Mă cheamă John Locke.
Și ar trebui să însemne ceva pentru mine?
Jacob m-a trimis.
- Lăsați armele jos. - Poftim?
Richard, doar n-ai încredere în el.
Am spus să lași arma jos, Widmore.
Te cheamă Widmore?
Charles Widmore?
Ce te interesează?
Nimic. Mă bucur să te cunosc.
Bună.
- Ați avut o zi bună? - Da, a vrut să pescuim în Tamisa.
N-am prins nimic. Dar tu? Ai găsit-o pe mama lui Faraday?
Nu-i de găsit.
A murit acum câțiva ani.
De ce minți?
- Ce? Nu mint. - Unde e?
E în Los Angeles.
Dar n-ai de ce să-ți faci griji. A fost o greșeală.
Ți-am promis că termin într-o zi și uite că am terminat.
Nu mai e problema noastră!
Și dacă te trezești mâine și-ți amintești altceva?
- Atunci, o să uit. - Și dacă se întâmplă iar?
O să uit! Nu contează, Pen!
Tu și Charlie sunteți viața mea acum.
N-o să te mai părăsesc.
Nu pentru asta.
Pentru nimic în lume.
N-o să uiți niciodată, Des. Deci cred că mergem cu tine.
Eu ți-am dat-o?
După ce-ai fost împușcat în picior,
iar eu am fugit după tine prin junglă ca să te bandajez?
- Exact. - Și eu de ce nu-mi amintesc nimic?
Pentru că încă nu s-a întâmplat.
- Nu știu ce te aștepți să-ți spun. - Cum să plec de pe insulă.
E o informație privilegiată. De ce ți-aș spune asta?
Pentru că mi-ai spus că am ceva foarte important de făcut
odată ajuns acolo.
- Și pentru că sunt liderul tău. - Tu ești liderul meu?
Așa mi-ai spus.
Nu vreau să mă contrazic,
dar procesul de alegere al liderului e foarte complicat
și începe de la o vârstă foarte fragedă.
Bine, bine...
- În ce an suntem? - 1954.
Pe 30 mai, 1956, peste doi ani, e data la care o să fiu născut.
În Tustin, California.
Și dacă nu mă crezi, te sfătuiesc să mă vizitezi.
Nu!
Ce s-a întâmplat?
O să se întâmple iar.
Trebuie să-mi spui acum, Richard. Cum plec de pe insulă?
Te rog! Spune-mi!
- Ești bine? - Da. Așa cred.
Charlotte!
Ești bine?
Da, sunt bine.
Da, și eu. Și eu sunt foarte bine.
Charlotte!
Nu, nu, uită-te la mine. E în regulă.
Charlotte!