Översatt av divxsweden.net
www.divxsweden.net - Bästa svenska undertexterna på nätet
Texten hämtad från www.Undertexter.se
- Vad är det där? - En fusklapp från Faraday.
- Vet du inte var båten ligger? - Jag vet var den är.
- Varför flyger du rakt in i åskan? - Låt mig sköta mitt jobb!
Är det Penelope?
Hon sa till Charlie att hon inte kände till båten.
- Vad förväntar du dig på båten? - Att få svar.
Håll i er!
Upp och hoppa! Rappa på!
Vad väntar du på, Hume?!
Vad är det, Hume? Hörde du mig inte?
- Ursäkta, jag drömde en dröm. - Vad drömde du om?
Drömde du om att det tog en evighet att ta sig upp?!
Jag var i en helikopter. Det var storm.
Jag minns inte resten.
Det var i alla fall en militärdröm.
Alla ska befinna sig på planen om fyra minuter!
Tacka menige Hume för att ni har halva tiden på er. Kom igen!
Etthundra situps!
- Hoppas att din dröm var värd det här. - Förlåt, men den var så verklig.
- Det var som om jag var där. - Ville du nåt? Jag ställde en fråga!
Vi är snart igenom. Jag ser dagsljus.
Vad gör du? Mår du bra, Desmond?
Vem är du? Hur vet du vad jag heter?!
Varsågod.
Okej... De stack för ett dygn sen. Varför har vi inte hört av dem?
Jag vet inte! Du hörde samma som jag när vi ringde båten.
- Varför skulle jag veta nåt? - För att du inte är orolig.
Båten är sex mil från kusten. Det borde ha tagit dem 20 minuter.
- Varför är du inte orolig? - Ska jag vrida mina händer och be...?
Vi kanske ska berätta.
Vad då?
Nu ska vi inte förvirra nån.
Om du pratar riktigt sakta så kanske vi förstår.
Er uppfattning av hur länge era vänner har varit borta...
...är inte nödvändigtvis lika länge som de har varit borta på riktigt.
- Vad betyder det? - Det här är ett misstag.
Det ordnar sig. Så länge Frank håller den kurs jag gav honom.
Och om han inte gjorde det?
Då kan det uppstå bieffekter.
Vi är 600 meter upp! Sitt ner!
- Nåt är fel med Des. - Hur vet du mitt namn?!
Håll honom från spaken så är vi där om två minuter!
- Varför är du här? Vilka är de? - Överlevande från 815.
Hur fan kunde du ta med dem hit?!
Var är jag?! Vilka är ni?! Vad gör jag här?!
- Min vän är disorienterad. - Jag känner inte dig!
- När började han bete sig så här? - Han mådde bra när vi åkte.
Faraday sa att jag skulle hålla kursen...
- Vad heter du? - Sayid.
- Vi tar ner din vän till sjukan. - Jag följer med.
Låt en läkare ta en titt på honom först, så kan du komma sen.
Jag lovar.
Hör på! Det här är ett misstag! Jag känner dem inte!
Det här är fel! Jag ska inte vara...
...här!
Vad då "här"?
Varför i helvete står du upp?!
Är du klar med situpsen? Vill du springa?!
Ställ er upp!
Höger om!
Tio kilometer! Iväg!
Rör på dig! Annars dödar jag dig själv.
Vad fan är det med dig?
Om jag berättade skulle du tro att jag var tokig.
Imorse när jag gjorde situps...
- ...så försvann jag. - Vad då?
Jag var ombord på en båt. Sen återvände jag hit igen.
- Om du försöker bli utkastad... - Jag säger bara sanningen!
Vem var med där på båten?
Nån du kände igen?
Penny...!
Det fanns ett foto. Penny var på det!
Des! Vart är du på väg?!
Tack för imorse, Hume!
Se dig för! Ta det lugnt!
Jag är inte här. Det här händer inte.
Du är här. Det här händer.
- Vi ska ta hand om dig. - Vad gör jag här?
Det kommer att ordna sig.
- Vilka är ni? - Jag heter Keamy, han heter Omar.
Jag kommer från Vegas, han från Florida.
Vi var sist i land på Fiji.
Så vi är nånstans i Stilla Havet.
Sådär. Slappna av.
Vi hämtar läkaren. Han vill ställa lite frågor för att ordna det här.
Vad då "ordna"?! Jag borde inte vara här!
Öppna dörren!
Du...!
Du!
Det händer dig med...eller hur?
Vad händer med Desmond? Dina vänner vet.
Berätta hur vi kunde resa i gryningen och komma hit mitt på dagen.
Jag vet inte vad som händer din vän.
Men lita på att jag försöker hjälpa dig.
Vill du hjälpa mig? Ge mig telefonen. Låt mig ringa mitt folk.
Ger du mig vapnet så får du telefonen.
Låt det gå undan! Det går bara att ringa den andra telefonen.
- Hallå? - Jack? Det är Sayid.
Vart fan tog ni vägen?
Nåt hände när vi flög hit. Desmond är på sjukan.
- Jag har högtalaren på. - Nåt hände Desmond på helikoptern.
Han känner inte igen mig eller var han är.
Bieffekter?
Har Desmond nyligen blivit utsatt för hög strålning?
Eller elektromagnetism?
Vi vet inte varför, men vissa kan bli förvirrade på resan till och från ön.
Är det minnesförlust?
Nej, det är det inte.
Hallå! Hör du mig?!
Mår du bra?
Jag åkte nyss pariserhjul.
Där ser du! Jag är inte tokig!
Det händer honom med! Och det kommer att hända dig med.
Det kommer att hända allihop!
- Så snart vi åker till ön igen. - Kan du stiga åt sidan?
- Nej! - Du måste slappna av.
Det kommer inte att stoppa det! Inget kan stoppa det!
- Hur mår du? - Vad fan är det som händer?!
- Du får inte sticka mig! - Jag ska inte sticka dig.
Jag vill kolla dina ögon.
- Varför? - För att hjälpa dig.
Vad heter du?
Desmond.
Desmond...
Berätta om det sista du minns.
Hallå?
Penny?
Vad vill du, Desmond?
Jag har problem...
Jag tror det hände nåt med mig.
Jag är lite förvirrad... Jag måste få träffa dig.
Du gjorde slut med mig och sen gick med i armén. Nu ringer du och tror -
- att jag bryr mig om dig? Du är förvirrad.
Nej, det är jag inte.
Jag har två dagars permis nu.
- Får jag komma till dig? - Nej!
Och stick inte till lägenheten, för jag har flyttat.
Det spelar ingen roll vart. Jag lägger på nu.
- Ring inte upp mig igen. - Snälla, Penny jag behöver dig.
Upplevde du nåt nyss, Desmond?
Vad fan, Frank? Nu ska inte vara här nere och verkligen inte med honom.
- Faraday vill prata med skotten. - Han ska inte prata med min patient.
Han är inte din patient!
Ge telefonen till Desmond.
Ge honom telefonen nu!
Desmond? Jag heter Daniel Faraday.
Vi träffades igår innan ni flög iväg, men det kommer du nog inte ihåg.
- Flög iväg? - Vi hinner inte prata så länge.
- Säg vilket år du tror att det är. - Det är 1996.
Okej, Desmond.
- Var är du? - På nån sjuka.
Inte i nuläget. Var är du år 1996?
På Camp Millar. Kungliga regementet.
- Det ligger norr om Glasgow. - Jag tänker!
När du kommer tillbaka dit, så måste du gå på ett tåg.
Till universitetet i Oxford.
- Fysiksektionen. - Varför då?
För att du måste hitta mig.
Var är den? Min journal.
Annars tror jag inte honom sen.
- Varför tror han att han är i 1996? - Det går inte att svara på.
Ibland är det ett par timmar, ibland år.
Har det hänt förut?
Får jag telefonen?
Är du kvar, Desmond?
Prata med honom! Jag kan inte hålla länge till!
När du hittar mig, be mig sätta apparaten på 2,342.
- Va?! - 2,342.
Den måste svänga med 11 Hz. Uppfattat?
2,342...11 Hz.
En sak till. Om siffrorna inte övertygar mig, berätta då om Eloise.
Säg att du känner till Elo...!
Gå och gör ett nytt försök.
Ursäkta, Daniel Faraday?
- Vem är du? - Desmond Hume.
Man sa att du skulle vara här.
Jag tror att jag har varit i framtiden.
- Framtiden...? - Du bad mig resa hit...
...för att hitta dig. Så att du skulle kunna hjälpa mig.
Varför hjälpte jag dig inte i framtiden?
Varför gå omvägen med tidsresa? Det verkar lite onödigt.
Tror du inte att mina kolleger skulle kunna hitta på nåt mer trovärdigt?
Vad är det här för hyss? Tidsparadox...så oinspirerat.
Sätt apparaten på 2,342 och 11 Hz.
Nu ska du berätta vem som har sagt det till dig.
Det var du.
- Det här är löjligt. - Jag känner till Eloise.
Vad är det här?
Här forskar jag om saker som Oxford fnyser åt.
Den framtida jag...
Han nämnde det här mötet, eller hur?
Jag lär minnas att du kom till Oxford. Allt det här.
Nej.
Du kanske glömmer.
Hur skulle det kunna ske?
- Så det här förändrar framtiden? - Det kan man inte.
- Vad är den där bra för? - Strålning.
- Får inte jag en? - Jag bestrålas flera gånger om dagen.
Vad ska du sätta på huvudet?
Ja...
Det här... Det här är Eloise.
- Vad är det här? - Om siffrorna du gav mig stämmer...
...så lossar den Eloise från tiden, som för dig.
- Vad hände... - Hon har inte återvänt än.
Nu kommer hon.
Nu kör vi...
Kom igen...
Såja...
Ja!
Det fungerade!
- Det här är otroligt! - På vilket sätt då?!
Det otroliga är att jag skapade banan imorse -
- och ska inte lära henne den förrän om en timme.
- Så du skickade henne till framtiden? - Nej, bara hennes medvetande.
- Så hur kan det hjälpa mig? - Dig?
- Skulle inte du hjälpa mig? - Jag vet inte!
Det enda jag vet om dig är att du hamnar på en jävla ö.
En ö? Vilken ö?
Ge mig telefonen!
Lägg av nu!
Daniel ville snacka med honom, så vi tog hit telefonen.
- Lät du Faraday prata med honom? - Han kunde hjälpa till!
Ut med dig! Kapten vill prata med dig.
- Och jag vill prata med er kapten! - Jag ska hälsa honom det.
Slå dig ner, så länge.
Jag måste återvända!
Han sa att han kunde hjälpa mig. Han sa vad jag skulle göra.
- Desmond... Kan du förklara... - Desmond? Är du Desmond?
Känner vi varann?
Jag heter George Minkowski. Jag ansvarar för kommunikationen.
Innan de spände fast mig gick alla samtal genom mig.
Då och då blinkade telefonen...
Ett inkommande samtal. Vi fick absolut inte svara.
Vad har det med mig att göra?
Samtalen kom från din flickvän, Penelope Widmore.
- Vad hände? - Du har återvänt.
Du var borta nästan 75 minuter.
- Borta? - Du försvann mitt i en mening.
Jag bar dig till stolen.
Jag antar att du var i framtiden?
- Hur länge? - Fem minuter, kanske.
- Varför händer det hela tiden? - Utvecklingen är exponentiell.
Varje gång ditt medvetande hoppar blir det svårare att hoppa tillbaka.
Jag skulle inte ens gå över gatan om jag var du.
- Vad hände med henne? - Hon dog.
- Jag ser det. Hur? - Artärbråck i hjärnan, troligtvis.
- Jag ska obducera henne senare. - Kommer det att hända mig?
Effekten verkar variera från fall till fall...
Kommer jag att dö om det fortsätter?!
Jag vet inte.
Jag tror att Eloises hjärna kortslöts.
Hon kunde inte skilja mellan framtid och nutid. Hon saknade ankare.
- Hur då, ankare? - Något bekant i båda tiderna.
Allt det här är variabler.
Alla ekvationer behöver nåt som är känt. Det kallas konstant.
Du saknar konstant.
I framtiden är inget bekant.
För att få ett slut på det här, så måste du hitta nåt...
...nåt du verkligen bryr dig om...
...som dessutom finns här, 1996.
Den här konstanten...
- Kan den vara en person? - Kanske det.
Du måste få kontakt med den.
Var inte du på en båt mitt ute i ingenstans?
- Vem ringer du? - Min jävla konstant.
Numret du ringer är frånkopplat.
Mår du bra?
Visst ser du äldre ut?
Välkommen tillbaka, Desmond.
- Jag måste ringa Penny. - Det är inte prioriterat.
Jag känner inte dig, men du verkar känna mig...
...men om vi är vänner, så behöver jag din hjälp!
Jag måste ringa Penny nu.
Sakta i backarna, utrustningen blev förstörd för två dagar sedan.
Vi förlorade alla kontakt med fastlandet.
Jag hade kunnat fixa det... men jag tappade kontrollen.
- Var ligger radiorummet? - Ett däck upp, jag visar er.
- Hur kommer vi ut härifrån? - Vi går igenom dörren.
Ni verkar ha en vän här ombord.
Din näsa, broder.
Kusten är klar.
"The Black Rock" seglade från Portsmouth i England, den 22 mars 1845 -
- på en handelsresa till Siamriket förliste hon ute till havs.
Den enda kända artefakten från resan är en dagbok av skeppets styrman -
- vilken påträffades bland piratskatter på en ö sju år senare.
Ingen känner till dagbokens innehåll förutom säljarens familj.
Budgivningen börjar på 150.000 pund.
150.000, sir.
Får jag 160.000?
170.000, sir. 180.000 på telefon.
220.000 pund.
260.000 pund, sir.
- På telefon har jag 300.000. - 340.000 pund.
Auktionen är privat, sir.
Jag måste få prata med honom där.
Såld för 380.000 till budgivare 755.
Bara ett ögonblick. - Mr Widmore.
- Kan jag få tala med dig? - Jag ber om ursäkt, sir...
Följ med mig.
Vad var det du ville?
Jag måste prata med Penny.
Jag får inte tag i henne, hennes nummer har avslutats.
Det fanns en tid då hon skulle svarat ja om du friat.
Dessvärre...drog du, din fegis.
Jag förstår att du ångrat dig.
- Och du vill få en andra chans. - Varför hatar du mig?
Jag hatar dig inte.
Här är hennes adress.
Jag låter henne tala för sig själv.
Desmond.
Jag vet, det blir allt svårare.
Det händer allt oftare också.
Då går vi.
Hur hamnade du här?
Vi la ankar här för att invänta order, totalt uttråkade.
Jag och Brandon åkte iväg med livbåten.
Vi ville bara se ön.
Men Brandon fick spel och vi fick vända om.
- Var är han? - Han ligger i en liksäck.
Där borta.
- Vem har gjort det här? - Ingen aning.
När kapten upptäcker det, tycker jag...
Efter att du ringt måste jag få veta vad som pågår.
- Kan du laga den? - Ge mig nån minut.
Har du numret?
George, vakna!
- Du måste komma tillbaka. - Kan du numret?
- Nej. - Börja fundera då.
Det är år 2004...!
Jag insåg inte att det nästan är jul. Det är...
Desmond.
Nej!
Jag kan inte...komma...tillbaka.
Vad hände med honom?
Samma sak som kommer att hända mig.
Desmond? Vad gör du här?
- Du har stängt av din telefon. - Ja, jag har flyttat.
Jag vet inte om du fattat vinken men jag försöker bryta med dig.
- Jag måste få ditt telefonnummer. - Varför skulle jag ge dig det?
Jag har gjort ett stort misstag. Jag skulle aldrig ha gjort slut. Förlåt.
- Gör inte så här. - Jag vet att det är för sent...
...men jag vill säga en sak och jag vill att du lyssnar.
Jag vet att det kan låta löjligt men... Snälla, Pen.
Jag vill att du lyssnar.
Säg det du har att säga.
Jag vet att det låter konstigt, det gjorde det för mig, men om åtta år...
...måste jag ringa dig. Jag kan inte göra det om jag inte har ditt nummer.
- Vad? - Ge mig numret bara.
Det är inte över mellan oss.
Om du fortfarande tror på oss så ger du mig numret.
- Du kanske ringer direkt. - Jag kommer inte att ringa...
...förrän om åtta år.
Den 24 december 2004.
Julafton.
Jag lovar.
Snälla, Pen.
Går du om du får numret?
Ja.
7946-0893.
- 7946-0893. 7946... - Ska du inte skriva ner det?
Det är ingen idé.
- Behåll numret i åtta år. - Ut!
Den 24 december 2004. Svara om du fortfarande bryr dig om mig.
Jag är inte galen, Penny! Du måste tro mig!
Jag tror dig men du måste minnas numret.
7946-0893, 7946-0893, 7946-0893...
- Det är ett London-nummer. - Suverän timing.
Linjen är klar men jag vet inte hur länge batteriet håller.
- Jag hoppas att hon är där. - Det gör jag också.
Hallå?
Penny?
Desmond?
Du svarade.
Du svarade, Penny.
- Var är du, Des? - Jag är...
Jag är... Jag är på en båt.
Jag har varit på en ö, Pen.
- Herregud, Pen. Är det verkligen du? - Ja, det är jag.
Du trodde mig. Du bryr dig fortfarande om mig.
Jag har letat efter dig de senaste tre åren.
Jag känner till ön. Jag forskade lite. När jag pratade med din vän Charlie -
- visste jag att du var vid liv. Då visste jag att jag inte var galen.
- Är du kvar? - Ja!
- Hör du mig? - Ja, nu är det bättre.
Jag älskar dig, Penny.
Jag har alltid älskat dig.
Jag är så ledsen.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
- Jag vet inte var jag är. - Jag hittar dig.
- Jag kommer tillbaka. - Jag ger inte upp.
Jag älskar dig.
Jag är ledsen. Strömkällan dog. Det var allt vi hade.
Tack, Sayid.
Det räckte.
Är du okej nu?
Ja.
Allt är perfekt nu.
OM NÅT GÅR SNETT ÄR DESMOND HUME MIN KONSTANT
Översatt av divxsweden.net Texten hämtad från www.Undertexter.se