Er du kommet noget til?
Lad mig hjælpe dig.
Tak.
Hvad kalder man dig?
Mit navn er Claudia.
Sikke et yndigt navn.
- Hvor er resten af dine folk? - Der er kun mig.
- Hvordan kom du hertil? - På samme måde som dig.
Ved et uheld.
- Hvor længe har du ...? - Alle svar vil lede til nye spørgsmål.
Du bør hvile dig. Vær glad for, at du er i live.
- Der var andre med mit skib ... - Nej.
Hvis der er andre på øen, skal jeg nok finde dem.
Barnet?
Det kommer.
Sådan. Pres! Hårdere!
- Det kan jeg ikke. - Jo, du kan.
Det var godt. En gang til.
Det er en dreng.
Hans navn er Jacob.
Der kommer et barn til.
Pres.
Her kommer det.
Nu!
Det er endnu en dreng.
Jeg har kun valgt ét navn.
Må jeg se ham?
Undskyld.
Hvad er det?
Et spil. Man spiller det.
- Hvordan ved du hvordan? - Det ved jeg bare.
- Vil du vise mig hvordan? - Hvis du ikke siger noget til mor.
- Hvorfor? - Så tager hun det bare.
Vil du spille eller ej, Jacob?
Ja. Jeg vil gerne spille.
- Hej, Jacob. - Hej, mor.
- Hvor er din bror? - Nede på stranden.
Og stirrer ud over havet.
- Kan jeg hjælpe dig? - Du kan sortere dem der.
- Hvad lavede I på stranden? - Vi gik bare en tur.
Elsker du mig, Jacob?
- Ja. - Så fortæl mig sandheden.
- Vil du have selskab? - Ja.
- Jacob sagde, hvad jeg fandt. - Naturligvis. Jacob kan ikke lyve.
Han er ikke ligesom dig.
Hvordan er jeg da?
Du er ... noget særligt.
- Må jeg beholde spillet? - Naturligvis.
- Derfor lagde jeg det til dig. - Er det fra dig?
Naturligvis. Hvor skulle det ellers komme fra?
Fra et andet sted. På den anden side af havet.
Der er ikke andre steder. Der findes kunne denne ø.
Hvor kommer vi så fra?
Du og din bror kommer fra mig. Og jeg fra min mor.
Hvor er hun?
- Hun er død. - Hvad betyder det?
Noget, du aldrig skal bekymre dig om.
Hurtigt! Den slipper væk!
Gem dig!
Hvem er det?
Mor! Mor!
- Hvad er der galt? - Vi så nogle mennesker. Mænd.
- Hvor mange? - Tre. De dræbte et vildsvin.
- Så de jer? - Nej. Det tror jeg ikke.
Hvor kommer de fra? De lignede os.
De er ikke som os. De hører ikke til her.
- Vi er her af en grund. - Hvilken grund?
- Tiden er ikke inde endnu. - Mor, hvilken grund?
Kom med mig.
- Kendte du til dem? - Ja.
- Hvorfor har du intet sagt? - Fordi de er farlige.
- Hvad gør dem farlige? - De kommer, de slås ...
... de ødelægger, de fordærver. Og det ender altid på samme måde.
- Hvor kommer de fra? - Fra en anden del af øen.
- De ønsker jer kun ondt. - Hvorfor det?
- Sådan er mennesker, Jacob. - Kan vi så gøre hinanden ondt?
Jeg har gjort, så I aldrig kan gøre hinanden ondt.
- Hvad er det for et sted? - Det er grunden til, at vi er her.
Gå ikke derind.
- Hvad er der dernede? - Lys.
Det varmeste og klareste lys, man nogen sinde har set og følt.
Og vi må sikre, at ingen nogen sinde finder det.
Det er smukt.
Ja, det er. Og derfor vil de have det.
Fordi en smule af det lys, er inde i os alle sammen.
- Men de vil altid have mere. - Kan de tage det?
Nej, men de ville forsøge, og dermed risikere at slukke det.
Og hvis lyset går ud her ...
... så går det ud alle steder.
Jeg har beskyttet det. Men det kan jeg ikke evigt.
Hvem skal så gøre det?
En af jer.
- Det må du ikke, Jacob. - Hvorfor ikke?
- Det er imod reglerne. - Du har selv lavet dem.
En dag kan du lave dit eget spil, og sætte dine egne regler.
Det er er okay. Du skal ikke være bange.
Hvad?
- Hvad er der galt? - Jeg går en tur på stranden.
Vi ses senere.
Hej.
- Hvorfor kan Jacob ikke se dig? - Fordi jeg er død.
Kom med mig. Der er noget, jeg vil vise dig.
- Hvad? - Hvor du kommer fra.
Det er fra en del af øen, du aldrig har set.
Hvem er de?
De kom for 13 år siden. Dagen før du blev født.
- Deres skib forliste i en storm. - Skib? Hvad er det?
En måde at komme fra et sted til et andet.
Sådan krydsede vi havet.
- Men der er intet bag horisonten. - Der er mange ting.
- Du kommer også derfra. - Nej, det er ikke sandt.
Det er ikke, hvad min mor har fortalt.
Hun er ikke din mor.
Jeg er din mor.
Jacob.
Jacob, vågn op.
Kom med mig.
- Hvad skal du med alle dine ting? - Vores ting.
Jeg tog dem, fordi vi aldrig kommer tilbage.
- Bare kom med mig. - Hvorhen?
- Til menneskerne. - Det må vi ikke.
- Vi hører til hos dem. - Mor siger ...
Hun løj om det hele.
Jeg ved, du ikke forstår, men kom nu. Jeg vil ikke alene.
- Nej. Mor elsker os. - Nej. Hun løj om alt.
Hun er ikke engang vores mor!
- Jacob! Hvad laver du? - Han forlader os.
Han vil bo hos dem. De andre.
- Hvad? - Jeg ved det nu.
Der findes noget bag horisonten. Der er jeg fra, og jeg vil dertil.
- Jeg tager hjem. - Hvem har fortalt dig det?
Min mor!
- Jeg er din mor. - Du dræbte min mor.
Jacob, hun var også din mor.
Vi hører ikke til her. Eller hos hende.
Kom med mig.
Nej.
Min elskede, du må vide, at uanset hvad, du er blevet fortalt ...
- ... så kan du aldrig forlade øen. - Det er ikke sandt.
Og en skønne dag skal jeg nok bevise det.
- Tror du, han kommer tilbage? - Nej.
Han sagde, du dræbte vores mor.
Er det sandt?
Ja.
Hun ville have taget jer med tilbage til sine folk.
Og de er meget onde, Jacob.
Jeg kunne ikke lade jer blive en af dem.
Jeg måtte holde ondskaben ude af jer.
Er jeg god, mor?
Naturligvis er du det.
Hvorfor elsker du så ham højere end mig?
Jeg elsker dig på en anden måde.
Vil du blive hos mig, Jacob?
Vil du ikke nok?
Ja.
For en tid.
Hvad synes du?
Det er vældig pænt, Jacob.
Er du okay?
Jeg er bare træt.
Ved hun, du besøger mig?
Hun spørger aldrig til dig.
Så beklager jeg, at jeg spurgte til hende.
Hvorfor iagttager du os, Jacob?
Det gør jeg fordi, jeg vil vide, om mor har ret.
- Ret angående hvad? - Dem.
Nå, du mener mine folk. Du vil vide, om de er slemme.
Den kvinde er muligvis sindssyg, men det har hun ret i.
- De virker da ikke så slemme. - Du iagttager os jo også på afstand.
Jeg har boet hos dem i 30 år.
De er grådige, manipulerende, upålidelige og selviske.
- Hvorfor er du så hos dem? - De er et middel til at nå målet.
Hvilket mål?
Jeg forlader øen, Jacob.
- Jeg har fundet en måde. - Nej. Det er umuligt.
Der er nogle yderst kloge hoveder blandt os.
Som undrer sig over tingenes virkemåde.
Vi har fundet steder over hele øen, hvor metal opfører sig sært.
Når vi finder et af disse steder, så graver vi.
Og denne gang fandt vi noget.
Kom med mig, Jacob.
- Hvad vil du gøre, når hun dør? - Hun dør aldrig.
- Alt dør. - Jeg vil ikke forlade øen.
Det er mit hjem.
Nå, men det er ikke mit.
Hvor var du henne?
Det ved du godt.
Hvad fortalte han dig?
At han endelig har fundet en måde at forlade øen på.
Må jeg komme ind?
Ja.
- Hvordan har du det? - Jeg er bekymret.
Det burde du også være, mor.
I 30 år har jeg har ledt efter det sted, du viste mig.
Vandfaldet med det smukke lys. Jeg har gået øen tyndt.
Aldrig er jeg stødt på det.
Men så begyndte jeg at tænke, om man kunne komme til lyset på anden vis.
Det tog mig meget lang tid at finde ud af.
- Har de andre også set det? - Ja.
De har nogle ret spændende idéer til ydnyttelse af det.
- Du har ingen anelse om ... - Nej, fordi du fortav det for mig, mor.
- Hvad er det? - Et ror.
Jeg laver en åbning. En som er langt større end denne her.
Og så sætter jeg roret på en maskine, vi bygger.
En maskine, som kanaliserer vandet og lyset.
Og så drejer jeg roret. Og når jeg gør det ...
Så kan jeg endelig forlade det her sted.
Hvordan ved du alt det? Og at det vil virke?
Jeg er særlig, mor.
Jeg beder dig lade være.
- Du må ikke tage væk. - Det er jeg nødt til.
- Hvorfor? - Fordi jeg ikke hører til her.
Så er det her vel farvel.
Farvel, mor.
Jeg er virkelig ked af det.
Jacob.
Tiden er inde.
- Der er sket noget. - Jeg måtte sige farvel til din bror.
- Lader du ham tage væk? - Jeg har intet valg.
- Kan du genkende stedet? - Ja.
- Kan du huske, hvad jeg viste dig? - Lyset.
Du skal beskytte det nu.
- Hvad er der dernede? - Liv, død ...
Genfødsel. Det er kilden. Øens hjerte.
Bare lov mig -
- at uanset, hvad du gør, så går du aldrig derned.
- Ville jeg dø? - Det ville være værre end døden.
Langt værre.
Drik det her.
Hvad sker der så?
Du accepterer ansvaret som beskytter af lyset -
- så længe du kan. Og så skal du finde en afløser.
- Jeg vil ikke beskytte det. - Nogen skal, og min tid er omme.
- Hvorfor ...? - Det skal være dig, Jacob.
Nej. Du ønskede, det skulle være ham.
Men nu har du kun mig.
Det har altid været meningen, at det skulle være dig.
Det ved jeg nu. Du vil også indse det en dag.
Men indtil da ...
... har du intet valg.
Så vil du ikke nok tage koppen og drikke?
Nu er du og jeg den samme.
- En storm er på vej. - Ja.
Du bør gå ud og samle brænde ...
... før det bliver regnvejr.
Jacob.
- Pas på dig selv. - Vi ses derhjemme.
Hvorfor ville du ikke lade mig rejse, mor?
Fordi jeg elsker dig.
Tak.
- Hvad har du gjort? - Vent. Hør på mig ...
Hvad har du gjort?
Det må du ikke, Jacob.
Hun brændte dem alle sammen. Hun var sindssyg.
Du kan ikke dræbe mig, Jacob. Det var hendes regel.
Bare rolig, bror, jeg dræber dig ikke.
Tog hun dig med tilbage? Hvorfor?
Fordi jeg skal beskytte det nu.
Du ønskede at finde lyset. Vil du væk herfra, bror?
Hvem er de? Hvor kom de fra?
Skød I ikke en isbjørn? Hvor kom den fra?
Hallo? Er der nogen?
- Hvem var disse mænd? - En af dem er faktisk en kvinde.
Vores helt egen Adam og Eva.
Farvel, bror.
Farvel.
Oversættelse: A. Boersen