Tika salauzta draudzība.
Man rūp mani draugi.
Piedod, bet tu vairs neietilpsti tajā grupā.
Man ir jārunā. - Ko? Šeit?
Brī romāns tika atklāts Orsonam.
Mona draudēja Andžijai.
Rīt tu man atnes pārējo naudu, vai arī es ziņošu policijai.
Un notika treģēdija.
Celia!
Es esmu notikuma vietā, kas notika tikai pirms pāris stundām...
Ja jūs šovakar skatāties ziņas, tad jums tiks pateikts viss, kas notika uz klusas ieliņas.
Jūs dzirdēsiet aculiecinieku redzēto.
Jūs uzzināsiet traģēdijas apmērus.
Bet ziņas nevar pateikt, kurš izdzīvoja.
Jo to vēl neviens... Nezina.
Suzan, paldies Dievam, ka esi šeit.
Es braucu mājās. Un saņēmu šo ziņu no Džūlijas.
Viņa teica, ka lidmašīna avarēja uz ielas? - Jā.
Viendzinēja lidmašīna, kurai bija avārijas nosēšanās.
Pilotam bija sirdslēkme.
Džūlija teica, ka Karlu aizveda ar ātrajiem?
Jā. Viņš tagad ir operācijā.
Cik slikti ir?
Viņš taču izdzīvos, ne?
Bija daudz asiņu.
Ārsti dara visu iespējamo.
Tu gribi apsēsties? Šeit. Lūdzu.
Nāc šeit.
Vai cieta arī kāds cits?
Orsons... Un Mona Klārkere.
Jā, viņi visi vēl ir operāciju zālē.
Brī nedaudz tika savainota, bet ārsti saka, ka viss būs labi.
Un mazajai Celiai varbūt ir smadzeņu satracinājums.
Kas... Kas notika?
Lidmašīna brauca tieši viņai virsū, un Linete viņu izglāba.
Tu izglābi viņas dzīvību.
Tu to būtu darījis arī maniem bērniem. Tas nav nekas īpašs.
Nē, Linet, mēs tev esam parādā visu.
Tad, ko mēs tagad darīsim?
Domāju, ka tikai gaidīsim un lūgsim.
Es domāju, ka tā ir laba doma.
Linet, vai viss kārtībā?
Es nezinu. Tikai... Man ir tās šausmīgās sāpes.
Patiesība ir tā, ka neviens nezina, kurš izdzīvoja šo traģisko avāriju...
Tom, man liekas, ka kautkas nav labi ar mazuļiem.
Vai svarīgāk, kurš neizdzīvoja.
Ir kas zināms par Karlu?
Joprojām operācijā.
Dievs, es jūtos kā hipokrāte.
Kad viņš tevi piekrāpa, es viņu ļoti ienīdu.
Nekad vairs ar viņu nerunāju.
Un es tiko biju kapellā un par viņu lūdzos.
Es zinu, ko tu domā.
Man tas arī ir sarežģīti.
Ar to Suzana sāka domāt, par laulību ar Karlu...
Cik tā labi iesākās...
Kā viņi bija laimīgi...
Līdz dienai, kad viņa atrada lūpu krāsu, tur, kur tai nevajadzētu būt.
Suzana domāja par dienu, kad pateica Karlam, lai aiziet, un viņa domāja...
Ja nu viņa to nebūtu izdarījusi?
Paga. Paga! Neaizej.
Tu tiko mani padzini.
Es zinu.
Es šajā laulība esmu iegūldījusi 12 gadus, un mums ir meita.
Mēs esam parādā Džūlijai, lai no tā izkūltos.
Sūzij.
Neaiztiec mani.
Tu joprojām esi cūka.
Labi, ja mēs to aizmirsīsim, tad man ir jāzina visas, ar kurām tu esi ticies.
Visas?
Es nedomāju, ka tā ir laba doma.
Karl, es negribu domāt aizejot uz restorānu vai ballīti, "vai tu gulēji ar viņu?"
"Viņu? Viņu?"
Labi. Tu uzzināji par Brendiju.
Jā.
Bija jauki iebāst tās biksītes viņai sejā.
Uz priekšu.
Nu, pirms viņas... palūkosim... Tā bija Ambera, tā zobu higiēniste...
Kvana Lī, masiere...
Atceries, kad mums ievilka kabeļtelevīziju, un tu domāji, kāpēc mums ir tik daudz kanālu par brīvu?
Labi, zini ko?
Varbūt tev bija taisnība.
Ir labi, ja starp pāri ir daži noslēpumi.
Kāpēc, lai tu neietu augšā un neizkravātos?
Es tikmēr centīšos apvaldīt dusmas.
Tu to nenožēlosi.
Sveiki. Es esmu Maiks Delfino.
Jā.
Mēs tikāmies Mērijas Alises bērēs.
Jūsu vīrs teica, ka jums ir aizdambējusies izlietne.
Jā. Nāciet iekšā.
Kā jūs esat iekārtojies?
Te ir klusi, un mierīgi.
Tā ir. Un droši.
Varu derēt, ka mums ir mazākais noziedzības līmenis visā Amerikā.
Jums nav jāatbild?
Nē. Lai to dara mašīna.
Te Sūzana un Karls.
Atstājiet mums ziņu.
Sveika, Sūz. Te es. Paklau, es šovakar strādāšu ilgāk.
Netaisi man vakariņas.
Starpcitu, viss būs slēgts, tāpēc necenties zvanīt.
Mīlu.
Viņš drātēs savu sekretāri.
Mans vīrs.
Domā, ka mani piemuļķos.
Bet nē.
Piedodiet.
Zināt, kas viņam varētu atspēlēt... viņš pārrastos mājās un ieraudzītu mani gūltā ar citu vīrieti.
Jā, man ir jāiet. - Kāpēc tāda steiga?
Nu, man ir jāpaspēj dabūt viena detaļa veikalā.
Un viņi slēdz 18:00.
Ak, mans Dievs.
Vai es esmu tik nepatīkama?
Nē, nē jūs esat patīkama, Nu... Lielā veidā.
Vai jūs mani tiko nosaucāt par resnu?
Nē. Nē. Es... Es domāju, ka jūs esat ļoti skaista.
Tikai... Nu ziniet, jūs esat precējusies.
Pareizi.
Piedodiet.
Klau... Ja tu esi nelaimīga, tad tev ir kas jādara.
Lūdzu. Nejau vēlviens darba ceļojums.
Nu, lūdzu.
Lai tas ir vēlviens darba ceļojums.
Es centos.
Piedod.
Tas ir viss?
15 gadi laulības, un tas ir viss, ko es dabūnu... divus stūlbus teikumus?
Es nezinu, ko vēl teikt.
Es nezinu. Kā ar, "Sveika, Suzan paldies, ka ēdi neko citu kā
Brakolini un Kolonu Klesnarus pēdējos sešus mēnešus, lai tu varētu nomest svaru un labi izskatīties"?
Vai, "Sveika, Sūzan, paldies, ka izniekoji savus labākos dzīves gadus, kamēr biju prom
kamēr es tur ņēmos."
Piedod, labi?
Bet tev nebūtu šo sāpju, ja tu būtu man ļāvusi iet pirmajā reizē.
Tu tiešām esi pelnījusi, ko labāku, Sūzan.
Misis, Delfino?
Karls neizdzīvoja.
Mans, Dievs.
Ja ir kas nepieciešams, ir iespēja aprunāties ar mūsu konsūltantiem.
N...Nē. Viss būs labi. Paldies.
Es nespēju iedomāties, ko tu tagad jūti.
Vairumā es... Es jūtos pateicīga.
Brī Hodžai tika paziņots par Karla nāvi 18:12, tajā vakarā.
Viņa kļuva tik histēriska,
ka bija jānomierina līdz pat 18:18.
Nepagāja ilgs laiks, līdz viņa aizmiga.
Un tad viņa sāka sapņot.
Sapnis par to, kāda būtu bijusi dzīve,
ja Karls nebūtu nomiris.
Tu esi tik nerātns!
Nē, mācos no laulību grāmatas.
Šoreiz es darīšu visu pareizi.
Laimīga?
Karl, tu esi mani padarījis laimīgu, tik daudz veidos, ko pat nespēju iedomāties.
Tagad, ja tas tev nesagādā pārāk daudz problēmu,
neiebilsti, ja tu attaisītu manu rāvējslēdzēju ar saviem zobiem un aiznest mani līdz galdam?
Kas ir ar jums sievietēm, kad jūs uz pirksta dabūnat gredzenu?
Un, ja tu esi piekritējs tradīcijām, mēs vienmēr to varētu ņemt uz mūsu guļamistabu.
Mūsu guķlamistabu... Man patīk, kā tas skan.
Nu, sāc pierast... Jo tā būs mūsu guļamistaba uz ilgu, ilgu laiku.
Es to domāju nopietni, kad tevi bildināju.
Būšana ar tevi mani padarīs par pilnīgi citu vīrieti.
Nu, ceru, ka ne jau par pilnīgi citādu.
Es negribu, lai pazūd šis seksa briesmonis.
Tici man. Viņš nekur neies.
Mīļumiņ, tas bija lieliski.
Brī!
Ak, mans Dievs.
Tev bija jāpasniedz kāzās.
Jā, acīm redzami tā ir mana vaina.
Kortni? - Man ir tik žēl, Brī.
Tiešām, Karl, jogas instruktore?
Nebūs jāmaksā par nākamo mēnesi, labi?
Itkā es tevi paturētu!
Vācies no manas mājas. - Viņa... Viņa iet.
Es nerunāju ar viņu!
Kā tu to varēji, Karl? Mūsu gūltā?
Jā, tev taisnība. Tas bija bezgaumīgi.
Man ir tik žēl.
Uzredzi. - Es tev pazvanīšu.
Ko? - Piedod.
Ieradumam liels spēks.
Taj lietai nav jābūt svarīgākai, par to, kā mēs to uztversim.
Tu devi zvērestu, Karl.
Mans, Dievs. Kāpēc es domāju, ka varētu tevi mainīt?
Jā, es zinu.
Tu domāji, ka varēsi mani pārvēst par savu privāto klēpjsunīti, kā Orsonu.
Orsonu te neiejauc.
Kāpēc? Es tev neēsmu nodarījis neko tādu, ko tu nenodarīji viņam.
Vācies prom no manas mājas!
Patiesība sāp, ne? - Vācies.
Es nezināju, kam vēl zvanīt.
Jūs bijāt vienīgais kontakts.
Es tikai esmu nedaudz pārsteigta.
Mēs ar Orsonu neēsam runājuši teju 10 gadu.
Vai esat pārliecināta, ka viņa dzīve nebija neviena cita? Varbūt draudzene?
Nekad nevienu neredzēju.
Patiesībā, 7 gadus, ko viņš te dzīvoja, es neredzēju nevienu, kas viņu apciemotu.
Kur jūs... Viņu atradāt?
Gūltā.
Mediķi teica, ka tā bija sirdslēkme.
Viņš tur bija divas dienas.
Vai varat iedomāties?
Vienkārši, tu esi prom, un neviens nepamana?
Nabaga Orsons.
Nu, ņemiet visu, ko gribat. Man būs laba griba paņemt pārējo.
Zināt ko, viņš par jums runāja nemitīgi.
Vienmēr tikai "Brī šo", "Brī to."
Tas ir tā, itkā viņš būtu nomiris... - Kas?
Sakiet.
Itkā būtu nomiris no salauztas sirds.
Misis. Hodža?
Es tikai gribēju pateikt, ka jūsu vīram vairs nedraud briesmas.
Paldies Dievam par to.
Bet bija komplikācijas.
Kādas tieši, komplikācijas?
Tā ir tikai pirmā izmeklēšana, bet liekas, ka ir problēma ar viņa mugurkaulu.
Ko tieši tas nozīmē?
Ir liela iespēja, ka jūsu vīrs ir paralizēts.
Atvainojiet.
Vai varat, ko pateikt par Monas Klārkeres stāvokli?
Ārsti... izdarīja visu, ko spēja, bet tā sieviete... Es domāju, viņu notrieca lidmašīna.
Ak, mans Dievs!
Tagad viss, ko varam darīt ir cerēt, ka viņa izķepurosies.
Izķepurosies?
Jā. Jūsu draudzene ir īsta cīnītāja.
Viņa turas.
Kā? Viņu taču notrieca lidmašīna!
Ārsti arī nespēja noticēt.
Es nezinu, vai esat reliģiska, bet nu būtu īstais laiks lūgties.
Ak, ticiet man, mēs to darīsim.
Mīļais Dievs, lūdzu aizved to šantāžas kuci sev līdzi uz mājām.
Viņu notrieca sasodīta lidmašīna. Ko tas vēl prasīs, sudraba lodes?
Labi, paklau es došos mājās un sakravāšu mūsu mantas. Tu paliec te.
Ja viņi dabūn to propelleri ārā no tās sievietes mutes un viņa sāks muldēt, tienies prom no šejienes.
Vienkārši tā, Andžija Bolena sāka aptvert, to, kas notiek.
Viņa domāja par ārstiem, kas cenšas glābt Monu un, cik tas ilgi viņai prasīs, lai atlabtu.
Un, tad viņa iedomājās Monu pamostamies... Un pateikdama policijai visu, ko zin.
Un Andžija sev vaicāja, kas notiktu, ja Mona Klārkere dzīvos?
Kā ar pusdienām, Misis De Luka?
Varbūt tā nav, kā vietā, kur mēs mēdzām iet tu didies paēst uz 10. ielu, bet nav slikti.
Es gribu satikt Niku.
Viņš patreiz ir nedaudz aizņemts.
Es ar viņu gribu aprunāties tikai pāris minūtes.
Tik tālu cik Bureau ir pārliecināts, Niks ir nodevējs.
Sāc pierast. Tu ar viņu vairs nekad nerunāsi.
Kā ar Deniju?
Tailers ir ar tavu māti.
Bet pietiek par to, ko tu gribi.
Te ir tas, ko es gribu... Patrik Logan.
Jums tagad būtu jādomā ļoti skaidri.
Mēs zinām, ka Logans vadīja visu, bet bez viņa, viss kritīs uz tevis.
Es nezinu, kur viņš ir.
Ar viņu neēsmu runājusi, kopš tā vakara.
Tu jau mūc 18 gadu, un tu ar savu bijušo mīļoto pat nereizi neēsi sazinājusies?
Neuztveriet to personiski, Aģent Padilla, bet jūs nebijāt ti, no kā es muku.
Es zinu Loganu.
Es zinu, cik viņš baismīgs.
Bet es domāju, ka situācija, kurā jūs atrodaties ir daudz sliktāka.
Tad jūs nezināt, cik viņš atbaidošs.
Pec visa pateikt Misis De Luka, jums tiek dota atļauja runāt ar tiesu.
Paldies jums, jūsu augstība.
Nevienam... nebija jācieš.
Mes tikai kautkam ticējām, un mēs gribējām, lai citi cilvēki arī tam tic.
Bet kāds tika savainots.
Nomira vīrietis.
Es lasīju katru avīzes rakstu par jūsu vīru, Par Seanu...
Kā viņš trenēja jauni līgu, ka visi kaimiņi aizgāja uz viņa bērēm.
Es nekad nedzīvoju tādā pasaulē...
Līdz kamēr mēs nēpārvācāmies uz Fairvievu.
Es nekad nejutos daļa no sabiedrības, kas...
Man parādija, cik tas, kādam var būt sāpīgi.
Lūdzu piecelieties sprieduma nolasīšanai.
Andžela De Luka, jums tiek piespriest mūža ieslodzījums bez apžēlošanas iespējas.
Sargi, aizvediet apsūdzēto.
Tātad... Kā viņai ir?
Man... Man ir tik žēl.
Viņa neizdzīvoja.
Es zinu, cik jūs tagad esat satriekta.
Lūdzu neēsiet dusmīga uz Dievu, par to, ka viņš nepildīja jūsu lūgšana.
Ak, par to neraizējies, mīļumiņ.
Starp mani un Dievu viss ir labi.
Es aprunājos ar ārstu. Viņi viņu paturēs pa nakti izmeklēšanai.
Es domāju, ka viņi teica, ka viss kārtībā.
Nē, viņi ir tikai piesardzīgi. Un tas ir viss.
Paskat uz viņu.
Es jūtos slikti pat to sakot, ar visu to, kas ir noticis,
bet... mums tiešām paveicās, ne?
Es nedomāju, ka tā nebija veiksme.
Es domāju, ka tas bija Dievs.
Patiesībā, tā bija Linete.
Nē, Linete bija viņa instruments.
Vienalga, kas tas bija, bet tas bija baismīgi.
Nē, es nopietni.
Es domāju, ka Dievs izglāba Celiu, jo viņa ir īpaša.
Viņai ir dāvana.
Kāda tieši dāvana?
Vel neēsmu pārliecināta.
Bet viņai tāda ir.
Es zinu, ka viņa izdarīs, ko vienreizeēju ar savu dzīvi.
Labi. Kamēr tu izdomāsi, kā mūsu meita izmainīs pasauli es aiziešu uz kafatēriju.
Tiksimies vēlāk.
Kamēr viņa tur gulēja, Gabriela sāka, domāt, kādos veidos viņas meita varētu paspīdēt.
Viņa domāja par mūziku...
Un sportu...
Un daudzām citām izdomas pilnām lietām.
Un pirms viņa aizmiga, Gabriela domāja,
ja nu viņas meitai ir lemts būt labai aktrisei?
Celia Solisa.
Cik tu esi veca?
5.
Tā ir mūsu pirmā reize. Mēs esam ļoti priecīgas.
Nu, labi. Tāda mīlulīte, kādu mēs tieši gaidijām
Ak, viņa var būt vēl mīļāka.
Parādi viņam, mīļumiņ.
Laba meitene.
Labi, Celia, tas ir... Tur.
Šī ir reklāma! Leikoplastiem.
Stāvi tur uz to "T."
Tu tiko esi savainojusi savu pirkstu.
Tu viņu turēsi gaisā, izskatīsies bēdīga un raudāsi, labi?
Un aiziet.
Nē, nē. Nesmaidi mīļumiņ.
Mums vajag, lai tu raudi. Pamēģināsim vēlvienu reizi.
Labi.
Paldies... Liels jums paldies.
Paga, paga, paga, paga.
Jums viņai ir jādod vēlviena iespēja. Lūdzu.
Man... Man patīk viņas izskats, bet vai es varu būt atklāts ar jums, mammu?
Traukam, kas man nāca līdzi pusdienās ir vairāk talanta.
Ko jūs sakāt?
Es saku, ka viņa nav laba tēlotāja. Samierinaties ar to.
Eu, tā meitene te ir speciāla iemesla dēļ.
Viņa iedvesmos cilvēkus, un jūs būsiet daļa no tā!
Labi. Pasteidzieties.
Labi. Man tev vēl ir viena iespēja.
Vai tu vari paraudāt, mammītei?
Protams, ka tu vari.
Kad tas jaukais, režisors tev paprasa, lai tu paturi savu pirkstu gaisā, tikai to paturi un raudi.
Cik viegli ir tas?
Hallo?
Ko?
Ak, mans dievs.
Tētis nokrita un sevi savainoja.
Es nezinu, vai viņš izdzīvos.
Un... kad viņš nokrita viņš uzkrita uz tava kāmja būra un to sadragāja līdz ar Misteru Makfuzziju.
Viņš ir miris, Mister Makfuzijs ir miris.
Labi.
Filmējam.
Gabij, es aizvedīšu Celiu pēc saldējuma!
Tulīt būsim atpakaļ!
Nāc.
Autobus uz nometni izbrauc pēc 20 minūtēm.
Bet, kā ar manām filmēšanām?
Mammīte mūs nogalinās.
Ļauj man tikt galā ar mammīti.
Tev vajag guļammaisu, lai brauktu pēc saldējuma?
Skrien!
Atstā to! Atstā to! Atstā to!
Ko pie velna tu dari? Mēs par to jau runājām.
Nekādu nometņu. Viņai ir filmēšanās.
Gabij, tu viņas dzīvi esi ielikusi taja jocīgajā mazajā burbulī,
un viņai vajag būt kopā ar bērniem savā vecumā.
Viņa būs. Es viņu vedīšu uz filmēšanu "Annie."
Kāpēc tu nevari atbalstīt viņas karjēru?
Celia,vai tu pagaidīsi viņas mašīnā, lūdzu?
Paldies, mīļumiņ.
Jo viņa smird.
Tā mazā meitene ir radīt slavai. Tāpēc Dievs viņu izglāba.
Dievs neglābj cilvēkus, kas smird.
Jā, nu, varbūt dievs viņu izglāba, lai viņa varētu doties uz nometni pie bērniem, un viņai būtu normāla bērnība!
Kas tā tic Dievam?
Gabij, viņa to negrib.
Nē, grib gan.
Nē, viņa to dara, lai tevi nesāpinātu!
Tā ir šausmīga lieta, lai teiktu. Es viņu nesāpinu.
Starpcitu, likt viņai mirdzēt ir manas dzīves darbs.
Viss, ko es gribu, lai cilvēki saprot, cik viņa ir īpaša.
- Celia, ej uz majām! - Celia, paga.
Piedod, bet tu esi zaudējusi prātu, un es neļaušu, lai tu sabojā mūsu bērna dzīvi.
Ja tev tas nepatīk, tad aizej.
Gabij, piesargies, ko tu saki, jo es esmu tuvu aiziešanai.
Uz redzi. Nāc.
Sagatavosimies tavam uznācienam.
Tu būs pati labākā Annija.
Nu redzi, mīļumiņ.
Viss labāk.
Au, sāp! LAbi leikoplasti... Tie ārstē ar mātes mīlestību.
Ma, nē.
Paskat uz to seju.
Tā ir zvaigzne.
Tu to vairs neskatīsies.
Tagad, lūdzu, palīdzi man ar iepirkumiem.
Vai tu dabūji manu grumbu krēmu?
Tu tādu nevari nopirkt par pārtikas kuponiem.
Es zinu. Es tikai cerēju, ka tu mani mīli pietiekami, lai to nozagtu.
Hallo?
Dzērij, mīļumiņ.
Mīļumiņ, tas ir tavs aģents.
Ak, Celia mirst vai no vēlmes strādāt.
Kas tev priekš mums ir?
Nu taču. Kautkam jau ir jābūt.
Nē, nē. Viņa nav par vecu.
Viņu var noturēt par 15 gadīgu.
Velns, es tagad uz viņu skatos.
Labi, mēs tur būsim.
Mazulīt, mums ir jauns darbs.
Un mums tie tavi mati tagad ir jādabūn cūkastēs.
Ma, es domāju, ka mums ir jāparunā.
Ieklausies manī.
Es negribu būt aktrise.
Ko? Tu nevari aiziet. Tu esi...
Es esmu īpaša. Tāds ir mans liktenis.
Tu pavadīji pēdējos 20 gadus man sakām, ka esmu radīta lielām lietām.
Un tu esi.
Nē.
Es neēsmu īpaša. Es esmu parasta.
Un es tikai sev gribu normālu dzīvi... Apprecēties, dabūt bērnus.
Un tam tev vēl būs daudz laika.
Tu tā vienmēr saki.
Kāpēc, jo tu nevari pateikt, ka viss ir beidzies?
Jo, ja mēs padosimies, tad viss priekš kā es strādāju būs vējā.
Tavs tēvs izvācās. Tava māsa nekad nezvana.
Tas ir viss, kas man palicis.
Cikos ir tā filmēšanās?
Rīt, 15:00.
Tagad izdarīsim kautko ar tiem matiem.
Ak, mīļumiņ, šis būs īstais. Es to jūtu.
Vienu dienu tu man pateiksies.
Es atnesu tev kafiju.
Tatad, vai esi izdomājusi, ko mūsu 4 gadīgā meitene darīs ar savu dzīvi?
Nē.
Bet es izdomāju, kādai viņai ir jābūt, lai viņa būtu īpaša.
Kas tas būtu?
Pilnīgi nekas.
Kā tas varēja notikt? Es zinu, ka es nokritu, tomēr ne stipri.
Tas neprasa daudz, lai placenta izveidotu sastipumu.
Bet jūs teicāt, ka vienam bērniņam viss ir kārtībā?
Jā, bet, ja mēs neoperēsim otro,
tad varētu būt samazināta asins pieplūde asinīm, kas varētu riskēt ar bērna attīstību.
Attīstību, kā? Fizikāli? Mentāli?
Pagaidām nav iespējas to zināt.
Cik ātrā laikā mēs varam darīt operāciju?
Mēs esam gatavi jau tagad.
Tagad aizvedīsim viņu.
Taja brīdi, Linete sāka domāt par savu bērnu, ko drīz satiks.
Viņa domāja, kā būtu to turēt,
kā būtu ieskatīties viņa acīs...
Un nobučot viņa mazo rociņu.
Un tad viņa domāja, ja nu ārsts pateiktu, ka tas skaistais bērns būs atpalicis.
Viņš īpaši ienīst staipīšanos.
Nu, un acīm redzami ir grūti viņu dzirdēt raudam, bet būtu jāpagriež viņš klusāk,
jo bez terapijas, viņa muskuļi...
Pamēģini tu. Varbūt tā esmu tikai es.
Dažreiz tas palīdz, kad viņiem dzied.
Ak, es to daru. Viņam patīk, kad es tā daru.
Un jūrnieks teica, "Brendij, tu esi jauka meitene,
kāda laba sieva tu būtu"...
Kāpēc, lai mēs nepaņemtu pauzi?
Varbūt vajadzētu atvēlēt laiku un parunāt par to, cik mēs tālu esam tikuši.
Tas kur mēs esam ir tas, ka kopš augusta mēs neēsam redzējuši nekādas lielās izmaiņas.
Nejau, tad, kad viņš beidzot sāka saķert savas pēdas.
Bet tas bija liels progress. - Pavisam noteikti.
Bet tagad viņam jau vajadzētu sēdēt, vai tad ne?
Vai censties piecelties un rāpot.
Ja tu pārāk daudz domāsi, ko viņam vajadzētu darīt, ko viņa vecuma bērni dara,
tas tevi padarīs traku.
Labi.
Es zinu, ka es turpinu to teikt, bet koncentrējies uz progresu, ko viņš jau ir paveicis.
Kā peimēram?
Tu ar viņu esi katru dienu.
Tu pasaki man.
Ko tu redzi?
Vai jūs mūs uz sekundi atvainosit? - Viss labi.
Kas ir?
Es to nespēju. - Nespēj ko?
To, viņu, terapiju, un injekcijas un visu to ekipējumu.
Un neviens pat nevar pateikt, vai tas palīdz.
Es domāju, ka tas palīdz.
Bet pat ja nē, tas ir tas, kas ir jādara, tāpēc mēs to darām.
Nu, es nevaru.
Nē, tu negribi.
Es arī nē.
Arī viņš nē. Vai tu nedzirdēji viņu tur raudam?
Bet mums nav izvēles. Tāpēc saņemies.
Džīnai drīz jāiet mājās.
Es jūtos tā itkā būtu sodīta, un es pat nezinu, ko es izdarīju.
Tu nevari domāta tādā veidā.
Par ko vēl ir iespējams domāt?
Cerības nākotnei?
Viņam pat tādas varētu nebūt.
Viņam ir 14 mēneši. Vēl viņu nenoraksti!
Bet tev vajadzētu sākt domāt par nākotni, jo vienalga kas, tā atnāks.
Un tā vainu tevi, pazeminās,
un vai arī tu zināsi, ka tu palīdzēji savam dēlam...
Vai arī tu nožēlosi.
Jā. Tā jau ir labāk.
Es zinu.
Nāc šeit.
Ir labi.
Es to varu.
Sveiks, mīļais.
Vai vari uztaisīt sviestmaizi?
Protams.
Man tikai ir jāpabeidz mazgāt šie trauki.
Bet es esmu izsalcis.
Nu, javien tu negribi ziepes uz šķīvja tev nāksies pagaidīt.
PAtiesībā, kāpēc, lai tu pats to neuztaisītu?
Bet tu vienmēr to dari.
Un tu vienmēr skaties, tāpēc, es zinu, ka tu māki.
Esmu noguris.
Tā pat, kā es, un man vēl būs jāsūcu un jāmazgā veļa.
Mans sāp rokas.
Man šodien bija jāpeld.
Un tu to dari, lai kļūtu stiprāks, tāpēc tu vari darīt lietas, kā peimēram uztaisīt sviestmaizi.
Runājot par to, laikā, kamēr mēs strīdējāmies,
tu būtu... uzmini nu... uztaisījis sviestmaizi.
Tad tu vari!
dzēisona mamma taisa viņam visu, ko viņš vien grib, pat cep vafeles.
Es arī tādus gribētu taisīt.
Viņš vienmēr saka, cik es esmu skaista.
Nepieminot, viņš arī ir ratiņkrēslā, tāpēc viņš ledusskapī nevar aizsniegt plauktus.
Bet tu Vari
Par nelaimi tev, ka tu to nenovērtē.
Tu nēesi... tu neēsi nemaz aizņemta!
Tu vienkārši man negribi palīdzēt!
Vai zini ko? Vienudien es tev nevarēšu palīdzēt, jo vienkārši es te vairs nebūšu,
un varbūt tad tu sapratīsi kāpēc es gribēju, lai tu iemācies lietas darīt pats!
Vai arī nē!
Bet abos gadījumos es tev sviestmaizi netaisīšu.
Tā izskatās laba.
Vai varu pagaršot?
Kad es piedzimu, ārsti maniem vecākiem teica, ka es nezidzīvošu pat vienu nakti,
tad nedēļu, tad viņi teica, ka būšu akls, ka man vajadzēs ratiņkrēslu.
Domāju, ka tas, ko es saku ir... Es patiešām nokaitināju savus ārstus.
No sākuma, mana māte bija nobijusies...
Nobijusies par manām spējām.
Es to zinu, jo viņa man to pateica.
Tad viņa aptvēra, par ko viņa tiešām ir nobijusies,
bija mans potenciāls un viņai, kas pietrūka, lai palīdzētu sasniegt.
Gands, viņš tieca, "Spēks... Nenāk no fiziskās krātuves.
Tas nāk no gribas spēka. "
Mana māte to noteikti nebija dzīrdējusi man to sakām...
Bet katru savas dzīves dienu, viņa man parādija, kāda tai ir patiesība.
Tagad es... Es ceru, ka varēšu sākt viņai rādīt.
Paldies.
Liels jums visiem paldies.
Kā mūsu bērniņam?
Vai viņam viss kārtībā?
Mēs zaudējām bērniņu.
Bet... Otram nekas nekaiš.
Viss ir labi.
Mums būs labi.
Es nezinu, kā, lai pasakos par sava bērna glābšanu.
Un cik man ir žēl par...
Mēs viņu nosauksim par Patriku.
Un viņš būs vienreizējs.
Karla Maijera, bēres bija cienīgs romāns.
Tās apmeklēja gan draugi, gan ģimene.
Un tie, kas viņu mīlēja.
Mācītājs runāja par traģēdijas dabīgumu.
Kā tas liek cilvēkiem jautāt, ja nu...
Ja nu viņš nebūtu nomiris...
Ja nu es būtu izvēlējies citādi...
Ja nu es būtu pieļavusi to kļūdu...
Un tad mācītājs teica
labākais veids, kā godināt aizgājušo
ir koncentrēties uz to, kas ir,
un turpināt dzīvot labākajā veidā, kā iespējams.
Un laikā, tas ir labākais, ko mani draugi darītu.