Tidigare i "Battlestar Galactica":
Vad är jag? Ett spöke? En demon?
Du frågar fel snubbe. Jag är bara en pianist.
-Är den till mig? -Ja.
Herrejävlar.
Sam!
Det händer fortfarande mycket där inne.
Och inget tyder på att han har några medvetna tankar.
Om vi länkade honom till dataströmmen som våra hybrider, då?
Vi måste göra en beredskapsplan för det här skeppet genast.
Du måste inse att du kommer att förlora henne.
Boomer är fri. Hon har mitt barn.
K-Ro, ring upp stridsinformationscentralen och larma amiralen.
Sir, Boomer laddar för att hoppa.
Om hon hoppar kan rumsstörningen förstöra Galacticas innanmäte.
Vad har du klagat på? Det är inte vårt fel att hartset inte binder med legeringarna.
Med andra ord är det vårt fel att er sörja inte gör nåt.
Förutom att göra så att det luktar som en toalett.
Jaha? Jag trodde det var du.
Damen. Du jobbar på din sida och jag jobbar på min.
Hallå. Kom igen.
-Inte med den här killen. Inte nu. -Sluta klaga.
-Inte nu. Nej. -Okej!
Kom igen.
Om Johns plan var att stjäla Hera så att han kan studera henne...
Studera henne? De kommer dissekera henne som en labbråtta.
Om han vill försöka avgöra vad som gjorde henne till en lyckad hybrid mellan människa och cylon-
-tar han henne till kolonin.
-Kolonin? -Man kan nog kalla det för hemma.
Det var dit vi och centurionerna åkte efter det första kriget-
-när vi hade övertalat dem att överge sina egna evolutionsexperiment-
-i utbyte mot uppståndelseteknologi.
Hon vet var det är.
Så du tycker att Galactica ska hoppa in i ett cylon-getingbo-
-riskera allt för ett endaste ensligt barn?
-Är det vad du säger? -Hon är inte vilket barn som helst.
Med Caprica Six missfall-
-är Hera vårt folks enda hopp om att undvika eventuell utrotning.
Hon kan vara vårt enda hopp också.
Jag...
Vi upplevde precis nåt utomordentligt.
Hera skrev noterna till en låt.
En låt min pappa spelade för mig när jag var liten.
Samma låt som aktiverade oss när vi var inuti nebulosan.
Samma låt som ledde oss till Jorden.
Nåt händer här, nåt som är större än alla oss och den lilla flickan befinner sig mitt i det.
Hon är nyckeln, sir.
Med andra ord är det vårt öde att åka efter henne, eller hur?
Fel.
Jag har fått nog av öde, profetia, Gud eller gudarna.
Se vart det har lämnat oss.
I slutet av ingenstans.
Nästan hälften av vårt folk är borta.
Jorden är bara värdelös aska och jag kan inte ens gå i mitt skepps korridorer-
-utan att undra om jag kommer att få ta en kula för att ha försatt oss här.
Vi lever, Bill.
För fyra år sen hade jag inte satsat på det.
Ge oss åtminstone ett spaningsskepp.
Vi kan se vad som väntar.
Gör det ett tungt rädskepp.
Jag vill inte att Helo och Athena får reda på det här.
Se på mig.
Du hatar mig, eller hur?
Säg det.
För helvete.
Hera?
Hera!
Bill, jag hade den där drömmen igen.
Hjälp mig!
Ta tag i dörren!
Lås den!
39 521 ÖVERLEVANDE-
-PÅ JAKT EFTER ETT HEM
Inre blödning. Vi ska operera henne.
-Jag hoppar att vi inte förlorar elen. -Hur många?
61 döda eller saknade än så länge, inklusive 26 av deras.
Leobens kallar det för den sista droppen, de säger att vi har som högst fem hopp kvar.
Sen är det 90 procent chans att hon går av på mitten.
Jag vill inte höra att du är 90 procent säker.
Kom tillbaka när du är 100 procent säker. Fattar du?
-Gå och ta hand om dina skador. -Ja, sir.
Det där jäkla cylon-ombudet Sonja ville veta när du byter skepp.
Byta vart? Hennes basskepp?
-Det skulle jag vilja se. -Det var precis vad jag sa.
Jag sköter reparationerna. Vi får ordning på henne.
Det måste vara jobbigt att ta farväl av båda dina kvinnor samtidigt.
Det måste kännas som om vi överger dig.
Ingen ska nånstans.
Och ingen av mina kvinnor är döende.
De behöver bara lite mer omsorg och uppmärksamhet.
Hera.
Amiral Adama kommer att behöva lämna Galactica.
-Ja. -Då kommer cylon-basskeppet...
FLOTTKAPTENMÖTE KL. 17.50
-...att vara vårt enda försvar. -Under amiralens befäl.
Förstärkt med Galacticas piloter, skepp och militära personal.
Som alltid.
Mr Adama, det verkar verkligen som om vi lägger mycket makt-
-i händerna på vissa människor, och jag säger det godtyckligt-
-som för inte så längesen gjorde sitt bästa för att förinta oss.
Och er oro är noterad.
Som ni alla vet... Låt mig prata!
Vi gick med på att acceptera amiral Adamas militära myndighet-
-i utbyte mot en plats i det här rådet.
-Vi tänker stå fast vi det löftet. -På tal om löften...
...jag har klagat på luftkvalitén på Hitei Kan sen dag ett.
Jag lämnar nu in min begäran...
-...på Galacticas koldioxid- och partikelfilter. -Ursäkta?
Så länge vi får överljushastighetsdriften. Vid senaste nödhoppet...
...tog den sex minuter att ladda. -Vänta lite.
Vi kommer självklart att behöva göra en fullständig översikt av Galacticas utrustning.
Kanske till och med ett lotteri.
För att säkerställa rättvis fördelning av all utrustning.
Lyssna nu på mig ett ögonblick.
Ingen tar bort så mycket som en bult från det här stridsskeppet.
-Inte förrän amiralen säger till. -Jaha?
Vad säger Gaius Baltar om det?
Gaius Baltar?
Änglar.
Änglar, hör jag er säga.
Jag tror inte att änglar uppenbarar sig i nån mystisk spektralform.
Änglar tar formen av ens nära och kära.
De som kan förstå era tvivel...
...och era prövningar...
...och styra tillbaka er på vägen mot frälsning.
Jag tror på dessa änglar...
...för att jag ser dem.
Var ni än är i flottan-
-Gaius Baltar här, som önskar er en trevlig dag.
Ursäkta. Caprica. Caprica Six.
Det är kul att...
Jag hörde om din förlust.
Jag ville beklaga sorgen och säga hur otroligt ledsen jag är.
Tack, Gaius.
Okej. Jag ser att du har din...
Om du behöver mer har vi...
Jag är okej.
Jag vet inte hur din situation ser ut för tillfället-
-men om du behöver nånstans att bo...
-Jag har ingen lust att gå med i ditt harem. -Nej.
Det var inte det jag... Det var inte det...
Vi försöker göra skillnad i flottan.
Du har inte förändrats, Gaius. Inte riktigt.
Det har jag.
Överste.
-Hon vill prata med dig. -Mig?
Hon är döende.
Kan du ta dig lite tid och vara med henne?
Tack.
Tack? För vad?
För privilegiet att äntligen få träffa min pappa innan jag dör.
Du borde inte tacka mig.
Jag tillbringade största delen av mitt liv med att försöka döda er.
För mycket förvirring.
Jag vill ha min mamma.
Jag vill ha min mamma. Ta hem mig.
Synd att de aldrig uppgraderade överljushastigheten.
Men om du tror att jag tänker stå ut med ditt gnäll-
-i ett dussin hopp till, gissa igen.
-Jag vill ha min mamma. Ta hem mig. -Okej!
Få se om du kan gråta i sömnen.
Det kan bli en lång tupplur eftersom dessa inte kommer barndoser.
Ge mig din arm.
Okej?
Saul, det är Hera. Vi måste göra mer.
-Jag fick honom att sända ut en spaningspatrull. -Ja.
Vårt folks framtid står på spel och du fick honom att sända ut en spaningspatrull.
-Vårt folk. -Det stämmer, Saul.
Tacka gudarna.
Satan. Tom.
Saul!
Vill du veta vilket mitt folk är, damen? De som är på det här skeppet.
De jag har stridit med och blödigt med. Gamlingen. Den här besättningen.
De är min familj.
Den enda familjen jag har haft och den enda jag vill ha.
Åh. Saul.
Du är en plåga. Det är du verkligen.
Gammal man.
Gammal... Jämfört med vem?
Du var min make i 2 000 år innan du ens träffade Bill Adama.
2 000 år. Det är ett nummer.
Det är vad det betyder för mig. Det är inget.
Men den mannens vänskap, satan!
-Du är en cylon, Saul. -Ja.
Vare sig du kommer ihåg det livet eller inte...
...så förstår du åtminstone vad vi försökte göra.
Vi ville avsluta krigscykeln mellan människa och maskin.
-Det var ett fiasko. -Ja. Vi misslyckades.
Men nu har vi en andra chans. Hera.
Utan henne kommer våra barn att dö en efter en.
Precis som de dör nu i Cottles sjukhytt.
Jag hade ett barn.
Han dog.
Du har fel, Saul.
Du hade miljoner.
Gud, Ellen.
Kom igen. Du måste vara hungrig. Ät det här.
Vet du vad jag gör ibland när jag är ledsen?
Jag besöker en speciell plats.
Ett hus där jag ville bo... med en man som jag älskade.
Ser du det här?
Kan du projicera?
Ja. Du kan fortfarande äta den.
Du missade en fläck.
Vid vänster polisong.
Låset var förstört.
Tack.
Så...
Tror du verkligen på struntpratet som du spydde ur dig på radion?
-Struntprat? -Änglar.
Änglarna som går bland oss.
Änglar som får fram det goda i oss, bla, bla, bla.
Det gör jag faktiskt.
Och du har sett dessa änglar med egna ögon?
Oroväckande regelbundenhet.
Regelbundenhet.
Det måste vara viktigt när man är full av skit.
Vad förtjusande.
Helt förtjusande. Och du har självfallet rätt till din egen åsikt.
-Vem är du nu igen? -Jag?
-Jag är en död brud. -Visst. Och jag är full av skit.
Nej, jag menar det. Jag är död.
Som i begravd under Jorden, död.
Död som i kraschlandat, bränd till aska, död.
Här.
Jag tog dessa från min kropp, eller vad som fanns kvar av den, på Jorden.
Ta dem.
Du brukade vara en vetenskapsman. Gör några prover.
Ta fram den gamla cylon-detektorn. Gör vad du måste.
För att jag har ingen aning.
Det enda jag vet är att jag inte är en ängel.
Vi försökte ansluta honom till huvudnätet.
Vi tänkte att det kanske kunde återställa hans nervnät.
Så, ni försökte tjuvstarta honom som en bil.
Låt mig gissa. Det funkade inte så bra.
-Ta en paus. -Men nån måste observera...
Jag vill ha en minut ensam med min make.
Det är lustigt. Du vet, jag...
Jag minns när jag sa till dig att om jag fick veta att du var en cylon-
-så skulle jag sätta en kula i ditt huvud.
Sen hinner nån jävel före mig-
-och det enda jag kan tänka på är hur jag kan få tillbaka dig.
Människa, cylon, det verkar inte spela nån roll.
Jag ville bara ha tillbaka dig.
För du är bara Sam.
Du är min Sam.
Det är så jag kommer att minnas dig.
Neuroanatomin av rädsla och tro delar gemensamma afferenta vägar.
Singla slant. Ökat vaskulärt tryck markerar hotresponsen.
Fri vilja slingrar i träsket av rädsla. Frukta inte ordet.
Du är dödens budbärare, Kara Thrace.
Du kommer att leda alla till sitt slut. Slut på raden.
Nytt kommando. Återuppta verksamhet.
"Därför går jag som den polis jag brukade vara.
När man går ser man saker annorlunda.
Men när nåt är fel lägger man märke till det.
En polis ögon märker alltid.
De ögonen var en sak de inte kunde ta ifrån mig."
Vad?
Öppna sidan 61.
Oroa dig inte.
Cottle har inget emot det. Det är medicinskt.
Jag kan inte fatta att du sparade den.
Minns du den dagen?
Ja. New Caprica.
Baltars första spadtag. Vi pratade och pratade.
Om många saker.
Gissa vad jag tänker på just nu.
-Ge mig en ledtråd. -Berg.
En bäck som leder till en liten sjö.
Vatten så klart att det är som att titta genom glass.
Din stuga.
Den du ville bygga.
Det är otroligt hur mycket jag fortfaraden tänker på den.
Ibland undrar jag...vad hemma är.
Är det en faktisk plats?
Eller är det en längtan efter nåt?
Nån slags koppling.
Jag tillbringade hela mitt liv på Caprica.
Jag föddes i ett hus och sen... Sen flyttade jag till ett annat.
Och sen...det här.
Och nu...
Jag tror inte att jag nånsin har känt mig riktigt hemma-
-innan de senaste månaderna.
Här med dig.
Jag vet att du älskar det här skeppet.
Du älskar henne säkert mer än mig.
Bill, om du inte får oss härifrån, så kanske du förlorar oss på samma gång.
Kan du inte ge oss en chans?
Ett slutet system saknar förmågan att förnya sig.
Kunskap i sig är en dålig grund.
Det här har hänt på hela skeppet. Överspänningar, temperaturvariationer-
-och nu säger ni att det var han hela tiden?
-Vi visste inte att han hade den här förmågan. -Hur kopplar han upp sig till skeppet?
Jag trodde att alla våra system hade brandväggar.
Ja, det är därför han inte har kommit åt era datorer.
Men det organiska hartset vi har infört i er stomme innehåller induktiva element, som nervtrådar.
Han måste ha länkat till dem och genom dem till de elektriska kretsarna i Galacticas skott.
Vår överljushastighet som vi har uppdaterat med er teknologi, då?
Är den sårbar?
-Teoretiskt. -Så, teoretiskt sätt...
...kan han hoppa skeppet om han ville, precis som er gjorde.
Slut på raden. Återintegrering av höger halvklot...
Perfekt. Precis vad vi behöver.
Stäng ner honom.
-Universum kommer att rädda... -Gör det.
Börja återintegrering av underrutiner.
Det är ett hål i hinken, kära Liza.
Det är ett hål i hinken.
Återvändningsmönster och repeteringar.
Allt detta har hänt förut och kommer att hända igen.
Vilken lättnad.
-Cavil flyttade kolonin. -När?
För ungefär fem månader sen, enligt de kvarvarande energimätningarna.
Precis innan inbördeskriget.
Och ni har ingen aning om vart han flyttade den?
Nej.
Ursäkta mig, då.
Allt du föreställer dig här inne kan vara så verkligt som du vill.
Vill du se ett speciellt rum?
Ett rum jag trodde att min dotter skulle bo i?
Sir? Får jag gå med dig, sir?
Jag ska gå på begravningen.
Jag förstår om du inte ska gå.
Jag vill ha ditt tillstånd att ta en Raptor för att åka ut och leta efter min dotter.
Athena skulle säkert flyga...
-...och vi... -Jag har redan skickat ut en spaningspatrull.
-Och de återrapporterade. -Gjorde du?
Vi letade efter en anläggning dit Boomer antagligen skulle ta Hera.
Men den var inte längre där.
Sir.
Låt mig ta Raptor-skeppet. Jag kanske kan hitta nåt.
Hon är borta.
Jag har förlorat en son.
Och du har förlorat en dotter.
Men jag kan inte tillåta ett självmordsuppdrag.
Så släpp det.
Vill du att jag ska släppa det?
Det är du som inte kan släppa taget.
Måla över hålen i den här hinken? Det här skeppet är dött.
Men mi dotter kanske lever.
Jag förstår din smärta, kapten.
Men läxa inte upp mig.
Du är här för att lyda order. Förstår du?
Förlåt.
En. En Raptor, amiral.
Det kanske är ett självmordsuppdrag men ge mig åtminstone en chans att göra nåt.
Snälla?
För de vi har förlorat tidigare...
...och för de vi begraver idag.
-De gav sina liv... -Vi måste komma ihåg...
-...för att rädda det här skeppet. -...att det finns ett högra syfte.
-Offer... -Därför...
-...lika mycket som en soldat som fallit... -...sörjer vi...
-...i strid. -...våra vänners bortgång.
-Himmelske fader... -Vi måste förstå...
-...ge oss styrkan... -...att det vi offrar idag...
-...visheten... -...är kvinnor och män...
-...och framförallt, en form av erkännande...
-...med oerhört mod. -...oavsett hur litet.
Det är vad vi är.
Resenärer som färdas över stjärnhimlen på jakt efter nåd.
Så säger vi alla.
-Så säger vi alla. -Så säger vi alla.
-Så säger vi alla! -Så säger vi alla!
Skyldra gevär.
Ni kan utgå.
Lyssna på mig, för döden är inte slutet.
Och jag pratar inte om cylon-uppståndelse.
Jag pratar om gåvan av evigt liv-
-som erbjuds var och en av oss.
Ja.
Till och med de med flest brister.
Det enda vi behöver är modet...
...att möta döden när den kallar på oss. Omfamna den till och med.
Endast då kommer vi faktiskt att ha förmågan...
...att gå över.
Som en av oss här redan har...gått över.
En bland oss här...är levande bevis-
-på att det finns liv efter döden.
Blodet på dessa identitetsbrickor...
...kommer från nekrotiskt kött.
Det innebär en död kropp.
DNA-analysen stämmer 100 procent överens-
-med en kapten Kara Thrace.
Jag sa att det gick änglar bland er.
När ska ni tro mig?
Hon tog dessa från sina kvarlevor...
...som ligger på Jorden, som även nu håller hennes skelett.
-Det räcker, Baltar! -Fråga henne själv!
-Nej! -Hon kommer inte förneka det! Hon är ingen cylon!
De har redan avslöjats. Fråga henne själv!
Hon kommer inte att förneka det!
Utgå! Allihopa! Bort från däcket! Nu!
Kara! Vad håller du på med?
Lyssna på mig.
Jag bryr mig inte. Okej?
Vi har alla gått igenom galna saker.
Jag bryr mig inte om vad du tror att du såg. Jag såg din Viper explodera. Jag bryr mig inte.
Jag är här. Du är här.
Det här är allt som räknas.
Okej.
Vi ses.
Kara Thrace.
-Allt gick bra, antar jag? -Ja.
Det är synd att jag inte kan se Ellens uttryck när hon inser hur vi lurade henne.
Du hade en jobbig dag. Vila lite. Vi tar över nu.
Oroa dig inte. Vi tar bra hand om henne.
Nej! Jag vill ha Boomer!
Såja.
Du får många nya lekkamrater snart.
Boomer!
KOMMENDÖR
Jag vet att du kan höra mig.
Precis som jag vet att du förstår, på nåt plan.
Mitt gamla jag är borta.
Precis som ditt gamla jag. Det tog mig bara ett tag att acceptera det.
Vilket tar oss till den större frågan.
Varför är jag här?
Jag tror att det har nåt med den här musiken att göra.
Det finns ett mönster...där. Ett mönster som jag...inte kan se.
Men jag tror att du kan det.
Så vi ska sitta i det här rummet tills vi listar ut det.
Prata med mig, Sam.
Nytt kommando.
-Du ville träffa mig? -Ja.
Jag har tagit några beslut. -Bra.
På tiden att du skickade hem brödrostarnas manskap efter allt de har gjort.
Jag avbryter faktiskt alla reparationer på skeppet.
Skicka ut ordern. Jag vill att besättningen börjar ta isär Galactica-
-och packar ihop alla vapen och all utrustning.
Börja sen lasta av civilpersoner imorgon.
Fulla besättningar och krigsmateriel förs över i slutet av veckan.
Va?
Vi överger skeppet, Tigh.
Nej. Nej, du kan inte göra så här.
Jag måste, Saul.
Hon är döende.
Och det vet vi båda två.
Som din sekond kan jag inte låta dig göra det. Jag vägrar.
Du har aldrig svikit mig.
Jag kan inte klandra dig för att...vara vad du är.
Framförallt eftersom...det inkluderar att vara den bästa officer och vän jag nånsin haft.
Skeppet svek oss aldrig.
Så vi ska skicka iväg henne med stil.
Så vi ska göra det, va?
-Hon var en storslagen gammal dam. -Den storslagnaste.
För Galactica, det bästa skeppet i flottan.
För Galactica.