Bruja!
Bruja! Bruja!
Tilgiv mig...
Tak. Jeg havde slet ikke set den. - Det havde jeg heller ikke.
Folk vil ofte se noget, før de tror det.
Det gælder ikke helt for mig.
Jeg mistede synet, da jeg var fem år.
Minderne om det, jeg har set, er blevet så fjerne, -
- at jeg næppe ville genkende mig selv.
Nu ser jeg med mine øvrige sanser.
Jeg kan lugte regnen, før den kommer, men ikke se den falde.
Jeg kan mærke solen i mit ansigt, men ikke se den stå op eller gå ned.
Jeg vil så gerne se verden. Se solen, regnen og musikken.
Musik må være noget så smukt at se.
Tak skal I have.
Den smager godt.
Tillykke med fødselsdagen.
Godaften, miss Wells. - Hej, Miguel. Tak.
Liljer. - De er helt friske.
Selv foretrækker jeg roser. Du er den første, der bemærker dem.
Er du nervøs for i morgen? - Nej.
Jeg har aldrig før været så hunderæd.
Aftenen inden min mor skulle opereres, -
drak hun to glas sherry.
Hun var helt rolig dagen efter. - Tak.
Farvel.
Det er dr. Haskins sekretær. De har en tid til en operation i morgen.
Sørg for at være på hospitalet fire timer i forvejen.
Hej, søde. Det er din søster. Mit fly lander kl. Fem om morgenen.
Jeg får nogen til at køre mig direkte til hospitalet.
Jeg elsker dig, Sydney. Glæder mig til at se dig.
Klokken er 00.10.
Hallo?
Martha hører dig. Hun har vagt fra 12 til 6, -
og hun tager mine M&M's, hvis jeg står ud af sengen.
Alicia. Jeg giver dig hånden.
Jeg hedder Sydney. - Ja, Sydney Wells.
Jeg læste det på tavlen. Du har fået en hornhindetransplantation.
Hvor gammel er du? - Ni et halvt.
Jeg har sådan en slags golfbold inde i hovedet.
Den gør mig virkelig svimmel, så nu vil lægerne fjerne den.
Hvornår kan du se? - Snart, tror jeg.
Godt, så kommer jeg igen. Så kan du se mig.
Det var hyggeligt at møde dig. - Hej hej.
Jeg er begyndt at miste følelsen i mine fingre.
Det er jeg også.
Må jeg have lov?
Godt så.
0kay, Sydney, nu tager jeg bandagerne af.
Er du klar? - Ja.
Det var den ene.
0g den anden.
Nu hjælper jeg dig med at åbne øjnene. Ganske langsomt.
Ganske langsomt.
Kom så.
Fortæl mig, hvad du ser.
Jeg kan ikke...
Nu holder jeg hånden frem, -
og så fortæller du mig, hvor mange fingre jeg strækker frem.
Er det fingre? - Ja, det er det.
Kom så.
Dem alle sammen? - Ja. Flot klaret.
Sydney...
Nu skal du prøve at række ud -
og tage min hånd.
Det gør ikke noget. Det er ikke alle, der kan lige med det samme.
Det svider lidt. - Er det normalt?
Ja, helt normalt.
Flot klaret. - Tak.
Ser jeg ud, som du havde forestillet dig det?
Det ved jeg ikke. Du er ret utydelig.
Jeg ville ønske, mor og far kunne have været her.
Jeg tror, jeg har ønsket det her endnu mere, end du har.
Helen, du var kun 12.
Jeg har ventet på det her i 15 år. Jeg troede, jeg ville føle en form for...
En slags... - Det var ikke din skyld.
Det var ikke din skyld.
Undskyld.
Du skal bare give det lidt tid. Vent og se.
Farvel. Jeg elsker dig. - I lige måde.
Sydney?
Kan du se mig?
Det gør ikke noget, hvis du ikke kan.
Hvad er det, du har på hovedet? - En bandana, jeg fik af min morfar.
I morgen kan vi gå en tur sammen. Så kan jeg vise dig hospitalshaven.
Alicia!
Det er bøhmanden. Jeg er nødt til at gå.
Nej...
Jeg vil ikke med.
Mrs. Hillman?
Mrs. Hillman.
Hvor skal du hen med hende?
Mrs. Hillman?
Hvor skal du hen med hende?
Jeg fryser...
Fryser...
Hvor er mrs. Hillman?
Det gør mig ondt. Hun sov stille ind i nat.
Alt er helt, som det skal være.
Dine øjne heler fint.
Er de holdt op med at løbe i vand? - Ja, det tror jeg.
Hvem kom øjnene fra? Min donor.
Det kan jeg ikke fortælle dig. Det er dine øjne nu, uanset hvor de kom fra.
Gør det ondt? - Ja, lidt.
Hvornår vil mit syn blive klarere?
Det er forskelligt fra patient til patient.
Synet er det mindste af det. Du har været blind så længe, -
at jeg vil henvise dig til en specialist, der kan hjælpe dig.
Jeg kan godt selv.
Går det? - Ja.
Nyd din fridag i morgen. - Tak, Sydney.
Hejsa.
Er du klar til at vise mig rundt?
Skal du hjem? - Ja, de er blevet trætte af mig.
Det er min søster, Helen. Helen, det er Alicia.
Kan vi ikke få et billede sammen? - Nu skal jeg tage det.
Jeg ved godt, du er bange, Sydney.
Det skal du ikke være. Verden er virkelig et smukt sted.
0kay, smil.
Jeg har min håndbagage med. Jeg kan sove på sofaen.
Jeg kan lave mad og gøre rent, og vi kan gå på kunstudstillinger.
Er det for voldsomt? Skal jeg holde ind til siden?
Nej nej. Du må gerne komme og se til mig hver dag, men...
Jeg har bare brug for at klare mig selv.
Jeg har købt et par nye lamper til dig.
Her, lad mig.
Hurra!
Det er for tidligt. Undskyld. - Det gør ikke noget.
Kender jeg nogen af jer?
Velkommen hjem. - Hej, Jim.
Hvordan har du det? Det er skønt at se dig.
Sydney, det er Bret. Velkommen hjem.
Hej, Syd. Det er Alex, din overbo.
Hyggeligt at se dig.
Det er din kusine, Sarah.
Hvor er det længe siden. - Jeg er bare så glad.
Kan du kende min stemme? - Hej, Cynthia.
Hvordan vidste du, det var mig? - Det er svært at undgå.
Hej, tøsebarn. - Hej, Richard.
Sådan ser skaldet altså ud.
Hej, Sydney.
Miguel? - Du ser godt ud.
Går det? Trænger du til et glas vand?
Jeg går lige ud i køkkenet. Bliv du her hos gæsterne.
Klokken er 01.06.
Hej. Undskyld, jeg kommer for sent.
Det er Henry.
Jeg hedder Paul. - Sydney.
Sid ned.
Du beskadigede hornhinderne som femårig.
Min søster og jeg legede med lynkinesere.
En transplantation blev forsøgt, men mine øjne afviste dem.
Stamcelleforskning har gjort meget. Var det derfor, du forsøgte igen?
Nej, det var min søster, der fulgte med i alt det der.
Her er dr. Haskins observationer.
Du fejler ikke noget rent fysisk, men der venter dig lidt af et chok.
Før orienterede du dig ved at høre, lugte og føle, -
men nu bliver du bombarderet med indtryk, du ikke anede, eksisterede.
Du er forvirret på et helt nyt plan.
Hvor skal jeg kigge hen?
Er den lyse genstand vigtig? Kommer den mørke nærmere? Er den farlig?
Med åbne øjne bliver du distraheret. Du kan ikke koncentrere dig.
Jeg taler til dig, men du kigger på kvinden der.
Du tænker på, om hun vil spise den der. Det kaldes en ananas.
Jeg kan godt lide ananas. - Undskyld.
Fordi du kan se, forventer folk, at du kan en masse ting.
Læse skilte, forstå kropssprog, gestikulationer og ansigtsudtryk.
Dine øjne vil være din primære sans, men du kan ikke stole på dem endnu.
Jeg vil hjælpe dig til at se verden, som den egentlig er.
Det vil være dejligt, men også vanskeligt.
Det må du være forberedt på, og det skal jeg nok hjælpe med.
Vi gør det her i fællesskab.
Du gjorde mig helt forskrækket.
Har du set min karakterbog?
Din karakterbog?
Bor du her? - Min far bliver rasende.
Har du set min karakterbog?
Undskyld.
Vi holder en pause.
Undskyld. Jeg ved ikke, hvad der går af mig.
Slap af. Du presser dig selv for meget.
Da jeg i sin tid tog til London for at dirigere, var jeg vildt nervøs.
I Prag var jeg et stort navn. I London -
var jeg en blandt hundreder.
Men det gik jo flot i London.
Jeg troede aldrig, jeg ville blive parat.
Men da tiden var inde, så gled det hele i baggrunden.
Så var der bare mig...
Der var slet ikke noget at være bekymret for.
Bliver du klar, Sydney? Vi regner alle sammen med dig.
Jeg skal nok blive klar. - Det tror jeg også på.
Nr. 42. - 42? Det er vores.
Jeg skal nok hente det.
Er den med laks? - Skinke.
Jeg bestilte en med laks. Kan du lave det om?
Tror du virkelig, jeg bare lader dig slippe?
Tror du ikke, jeg har tænkt mig at gøre noget?
Jeg gør det. - Hvabehar?
Jeg sagde jo, jeg ville gøre det.
Du går ingen steder.
Hvad skete der?
Der var en kvinde... Hun overfaldt mig.
Hvad for en kvinde? Hvad for en kvinde?
Tag dig nu lidt sammen, Sydney.
Undskyld.
Beklager meget. - Det er helt i orden.
Bruja! Bruja!
Ifølge de nyeste resultater -
er der ikke noget galt med dine øjne.
Måske er den gal med prøverne.
Prøverne viser kun, at du reagerer normalt.
Kreativt, ja, som kunstnere og musikere gør, -
men du er jo også musiker.
Andre musikere ser med garanti ikke det, jeg ser.
Kom med.
Jeg forstår det godt. Min hjerne skal lære at afkode omverdenen på ny, -
men det er noget andet end at se ting, der ikke er virkelige.
Hør nu her...
Du er virkelig.
Du er her.
Min opfattelsesevne er sløvet, men -
du er virkelig.
Jeg kan se dig.
Vi ser det, vi kigger på. Men synet farves af det, vi ved.
Der er meget, du ikke forstår endnu. - Hvad er det, du siger?
Tror du, det er noget, jeg finder på?
Tror du, jeg nyder det her?
Du tror ikke på dig selv. Du synes, det var bedre førhen.
Dengang du var noget særligt.
For nu har du opdaget, at du er ligesom alle os andre.
Da vi to mødte hinanden...
...anede jeg ikke, at du var sådan en kraftidiot.
Du havde bare ikke lært at genkende kraftidioter.
Du gør fremskridt.
Hav en god aften, mrs. Cheung.
Dit nye tv er kommet. Min ven fra kabel-tv-selskabet har sat det til.
0g velkommen til en verden af 200 kanaler.
Hav en god aften.
Det er Helen. Jeg er bortrejst, så du må nøjes med at lægge en besked.
Det er Syd. Vær sød at ringe til mig.
Hvad laver du?
Hun trækker ikke vejret.
Du har ringet til dr. Paul Faulkner. Læg en besked efter hyletonen.
Hej, Paul.
Det er Sydney.
Jeg sidder på en kinesisk restaurant på hjørnet af 4th Street og Figueroa.
Der er noget galt med mig.
Du må komme herhen.
Undskyld...
Sydney, det er mig. Det er mig.
Det er mig.
Det her sted...
Nej, nej, nej... Det var her lige før.
Det var her lige før... - Hvad snakker du om?
Stedet brændte for nogle uger siden. Fem omkom. Det stod i alle aviserne.
Jeg var her jo lige før...
Hvad er der galt? - Det hele er bare galt.
Min lejlighed blev fyldt med røg, og jeg blev overfaldet af en mand.
Han stod i flammer, og pludselig var det hele væk. Jeg måtte bare ud.
Og mens jeg går på gaden, er der en kvinde, der går gennem mig.
Hun gik lige igennem mig.
Og jeg så skyggen. Jeg så den også på hospitalet.
Det er en slags ledsager, der fører folk væk, når de dør.
Der er noget vredt over dem.
De vil ikke opdages.
Og så sker det her. Jeg ser folk, som om intet var hændt.
Men de ser vist ikke mig. - Sydney, hør nu her...
Jeg ser ting, der ikke er virkelige. Ting, jeg ikke burde se.
Jeg drømmer om ting, jeg aldrig før har set.
0perationen skulle gøre mig normal.
Det er ikke dine øjne, der er problemet.
De øjne er ikke mine. - Jo, de er.
Nej, de er ikke. - Jo, de er.
Hør så her. Du har fået en psykose.
Vi må lære din hjerne at adskille spøgelserne fra virkeligheden.
Du hører ikke efter.
Jeg ser ikke spøgelser.
Jeg ser... - Døde mennesker?
Værelser, der forvandles? Ånder? Hvad det end er, du tror, du ser, -
er det ikke virkeligt!
Det er det ikke.
Det er ikke virkeligt. - Du tror ikke på mig.
Jeg vil bare hjælpe dig. - Hvordan?
Hvordan kan du hjælpe mig, hvis du ikke tror på mig?
Skal du med?
Det er ikke virkeligt, det er ikke virkeligt...
Det er ikke virkeligt...
Det er ikke virkeligt, det er ikke virkeligt...
Det er ikke virkeligt...
Har du set min karakterbog?
Nej. Det har jeg jo sagt.
Har du set min karakterbog? - Hold op med at spørge.
Nej... Nej!
Har du set min karakterbog?
Det er Helen. Jeg er på vej til lufthavnen. Er du okay?
Ring til mig på min mobil.
Du gør mig bange. Tag nu telefonen.
Jeg ringer altså efter nogen, hvis ikke du tager den.
Sydney?
Miss Wells? - Sydney, det er Paul. Er du der?
Nu lukker portneren mig altså ind.
Miss Wells?
Må vi lige være alene? - Naturligvis.
Din søster ringede. Hun sagde, du ikke har taget telefonen i dagevis.
Hvad handler det her om? Vil du gerne være blind igen?
Da du var blind, havde du et liv, du var i kontakt med omverdenen.
Men nu? Du bliver bange, og straks murer du dig inde og slukker lyset.
Hvad gør vi nu? - Du skal på hospitalet og sys.
Er det virkelig nødvendigt? - Ja.
Vi må til bunds i det her.
I må hellere beholde hende natten over. Her er mit nummer.
Sydney Wells?
Du er kommet tilbage.
Alicia.
Hvad laver du her? - Min golfbold er væk.
Jeg er nødt til at gå nu. - Vent lige lidt.
Alicia.
Alicia?
Jeg ved godt, du er bange. Det skal du ikke være. Verden er et smukt sted.
Nej... Alicia!
Du må ikke gå med ham!
Alicia!
Hvordan har du det?
Hvad det end er, der er galt, så skal det nok blive godt igen.
Godmorgen.
Hvordan går det med hånden? - Fint.
Alicias mor ville give dig det her. Hun talte meget om dig -
og smilede lige til det sidste.
Hvem er hun?
Det er dig, Sydney. - Nej, det er da ej.
Hvem skulle det ellers være?
Sydney, hvad laver du?
Sydney...
Du gør mig bange.
Hvad er det, du ser?
Cellehukommelse er teorien om, at alt levende væv evner at huske.
Teorien forklarer, hvordan energi og information fra en donors væv -
- bevidst eller ubevidst kan overføres til modtageren.
Nogle organmodtagere beretter om -
- nyfundne minder, tanker, følelser og karakteregenskaber, -
- der ofte kan spores tilbage til donoren.
Paul... - Jeg har ikke tid lige nu.
Der er ingen skizofrene i min familie.
Jeg har aldrig haft mentale problemer, depressioner eller migræne.
Så lad os nu bare lade, som om jeg ikke er sindssyg.
Godt. Kom med.
Der er tilfælde, hvor organmodtagere har arvet donorens særtræk.
En patient i Kentucky fik foretaget en levertransplantation.
Hun fik trang til at begynde at ryge, selvom hun var helsefreak.
Donoren var kæderyger. - 0g røg endda samme mærke.
Og en pige opklarede mordet på den person, hun fik sit hjerte fra.
Hun så glimt af forbrydelsen. Der er et stof...
Peptider. De lader hjerne og krop kommunikere.
Så er det ikke umuligt, at der kan overføres minder fra folks organer.
Hornhinden er jo ikke noget stort organ.
Men det er vel stadig en mulighed, ikke?
Jeg har brug for den mulighed.
Jeg må vide, hvem donoren var. Jeg ser hende i spejlet hver dag.
Jeg må vide, hvem hun var.
Det er en fortrolig oplysning. Det må du ikke bede mig om at gøre.
Det kan koste mig min autorisation.
Din autorisation?
Ja, den må du endelig passe godt på.
Kom nu, Sydney.
Kom nu.
Tak.
Hvilken etage? - 14.
Må jeg lige?
Undskyld.
Tak.
Han er her, ikke?
Min Tomi.
Hvad var det for noget?
Hvem er Tomi?
Hendes søn.
Hvor var han?
Han er død.
Hvem er du?
Hvad er det, du vil?
Jeg vil gerne hjælpe dig.
Men hvordan kan jeg det, hvis du ikke vil tale til mig?
Sydney?
Er du okay? Sydney, luk op. Luk op.
Luk nu op!
Hvad fanden foregår der? - Jeg må vide, hvem hun er.
Min donor. Hendes øjne...
Jeg ser det, hun så. Jeg ser, hvordan hun døde.
Jeg elsker dig, men du kan ikke hjælpe mig.
Jeg forstår dig ikke. - Det hele sker for mig.
Alt, hvad der skete for hende, sker også for mig.
Indtil jeg finder ud af, hvem hun er, -
og hvad hun vil, så vil det blive ved.
Til hospitalet.
De eneste hornhinder, der blev transplanteret den dag, -
kom fra Clinica Saint Javier i Los Llanos.
Din donor var fra Mexico.
Bliver du tit køresyg? - Hvorfor?
Det tager 15 timer at køre derned.
Tak.
Din donor hed Anna Christina Martinez.
Hendes mor er hendes eneste levende slægtning.
Forhåbentlig kan vi opspore hende.
Hvorfor ombestemte du dig?
Med hensyn til hvad? - Til at tage med mig.
Lad mig nu bare sabotere min karriere i fred.
Jeg vil bare gerne vide, hvorfor du ombestemte dig.
Er det, fordi du tror på mig?
Hold her.
Hvad så du?
Der har været brand her. Jeg ser hele tiden flammer.
Måske ved de noget.
Han siger, at alle dørene var låst. Folk kunne ikke komme ud.
Hans bror omkom.
Hvordan skete det?
Han sagde noget om en heks.
Abasolo?
Se der. "Bruja."
Jeg har set det før. Hvad betyder det?
Det betyder "heks".
Der er vist ikke nogen hjemme.
Señor Martinez? - Nej, jeg arbejder her bare.
Er der nogen fra Martinez-familien hjemme?
Señora Martinez er hjemme, men hun hviler sig.
Vi venter gerne. Det er vigtigt.
Kom bare ind.
Kom ind.
Lad det ikke vare for længe. Hun er ikke helt rask.
Mit navn er Sydney Wells, og det er dr. Paul Faulkner.
Hvad vil I?
Vi vil gerne tale med Dem om Deres datter.
Jeg vil gerne vide, hvordan hun døde.
Hvad vedkommer det dig? - Det er svært at forklare.
Jeg har en forbindelse til Deres datter.
Du har hendes øjne.
I må bære over med mit udseende. Der udbrød brand på mit arbejde.
0mkom Deres datter i branden? - Nej.
Men mange andre omkom.
Hvis de havde lyttet til Anna, ville de være blevet reddet.
Hvad mener De? - Det er ligegyldigt nu.
Skete det, at Anna...
...så ting, hun ikke kunne forklare?
Ser du ting?
Ting, der ikke er virkelige? - Ja.
Det må være forfærdeligt at kunne se åndernes verden.
At se sjæle gentage deres død hver dag uden at kunne finde fred.
Anna var meget ensom. Folk var bange for hende.
De gav hende skylden for alt. - Hvorfor dog?
Da hun var lille, -
kunne hun finde på at sætte sig foran et hus og græde.
0g kort tid efter var der en af beboerne, der døde.
Jeg vidste jo, det ikke var hende, der nedkaldte døden over folk.
Men hun kunne bare... - Se døden.
Det er en lille by. Folk er overtroiske.
"Bruja"-graffitien udenfor.
Man skulle tro, de havde bedre ting at tage sig til...
Få fat i en ambulance. Få fat i en ambulance.
Hver eneste nat gør hun det igen og igen.
I må redde hende. Red hende...
Hvad er der sket? - Et hjerteslag. Hun må på hospitalet.
Har du hende?
Hvor er dine nøgler? - I min jakke.
Luk døren op. Hun skal ind med hovedet først.
Gå om på den anden side og træk hende ind. Hold hendes ben.
Luk døren.
Du kører. Du kender vejen. - Skynd jer.
Kom nu! - Jeg bliver her.
Jeg skal nok klare mig. - Bare du ikke går nogen steder.
Godt, Anna.
Så er jeg her. Hvad er det, jeg skal se?
Paul?
Er det dig?
Anna?
Tilgiv mig...
Nej! Nej! Nej!
Kom så, kom så...
Kom nu. Kom nu.
Hvad skal jeg gøre? Du må fortælle mig det.
Din mor sagde, jeg skulle redde dig, men jeg ved ikke hvordan.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Hvad?
Hvad vil du have, jeg skal gøre?
Fortæl mig det.
Kom nu.
Jeg tror på dig.
Jeg ser det, du så. Jeg ved, hvad du oplevede.
Jeg tror på dig.
Det var ikke din skyld.
Hvordan har mrs. Martinez det?
Hun overlevede ikke.
Tak.
Hvad foregår der?
En biljagt på den amerikanske side. Grænsen har været lukket i en time.
Du kan lige så godt sætte dig ned og slappe af.
Tak.
Hvor længe har jeg sovet? - Ikke ret længe.
Her er jo iskoldt.
Hvad foregår der?
Det er vistnok en biljagt. Det kan godt tage hele natten.
Mener du det?
Skal vi spille et eller andet?
Mor...
Lad os sætte os ind i bilen igen.
Du gør pigen bange. - Vent.
Du skræmmer livet af hende. Kom nu med ind i bilen.
Hvad er der?
Åh gud...
Sydney.
Det må du altså undskylde.
Skyggerne er overalt. Hallo! Hallo!
Luk op! - Hvad foregår der?
Der sker lige straks en ulykke. Jeg må tale med chaufføren.
Hør, hvad?
Åh gud...
BENZIN
Forstår du det ikke? Det er det her, hun ville vise mig.
Synerne var ikke fra Annas liv, de var fra det her.
Hun viste mig det for at advare mig, så jeg kan redde de folk her.
Det er det, hun vil have mig til. Du må tro på mig.
Du må og skal tro på mig.
I må ud af bussen. I må alle sammen ud af bussen.
I kan ikke blive her.
Hør nu efter. I er nødt til at gå ud af bussen.
Er det et terroristangreb? - Netop. Der er en bombe i bussen!
En bombe! Løb! Der er en bombe!
Ud af bilen! Der er en bombe i bussen! I må høre på mig!
Ud af bilen! Der er en bombe! - Ud med jer!
En bombe! Løb!
Vent her, skat. - Hvad sker der?
Mor!
Løb! Det er en bombe!
Se at få folk væk! - Ud af bilen! Ud!
Kom så.
Mor!
Er du okay? - Min datter er derinde.
Luk døren op! - Hvordan? Hjælp mig!
Jeg knuser ruden. Hold dig for øjnene.
Skynd dig!
Kom her, min ven.
Kom så, Paul!
Skynd dig! Løb!
Du reddede dem, Sydney.
Du reddede dem.
Folk vil ofte se noget, før de tror det. Nu forstår jeg dem.
Anna Christina ville stoppe døden, men hun magtede det ikke.
Anna og jeg deler både en velsignelse og en forbandelse.
Jeg ved nu, at jeg ikke behøver øjne for at kunne se.
Annas klarsyn lod mig se det, jeg var bange for at se.
Lod mig bruge det til at redde mig selv og andre -
- og til at give Anna den fred, hun aldrig fandt i livet.