Jeg vil gerne tro, at skæbnen havde en finger med i det, der skete den sommer.
At det var buksernes skæbne at finde os.
Hvor de kom fra og hvorfor de valgte os, -
- vil altid være et mysterium.
Måske var det en del af det mirakuløse ved dem.
At de fornemmede, hvor meget vi behøvede dem.
Hvor meget vi behøvede en lille bitte smule håb at holde fast i, -
- da det så ud til, at alt det vi troede på, var ved at forsvinde.
Men vent, nu springer jeg for langt frem.
Fed kjole! Vild med den.
Vi har været fire, så længe jeg kan huske.
- Hvor skal vi hen? - Derover.
Faktisk var vi fire, før vi blev født.
Og syv. Nogen, der kan mærke spark?
Vores mødre mødtes til gravid aerobic.
De havde ikke noget til fælles -
- ud over deres termin.
En, og slap af. Flot.
Den første ude af klappen, var Bridget.
Piger, lad os bevare roen.
Resten af os kom i løbet af ugen.
Bridget ville gerne tage føringen.
Flot klaret, Lena.
Jeg ordner det.
Og ved du hvad?
Af og til, fik vi glæde af det.
Åh, Gud.
Og sådan var det altid med os:
Vi gav og tog.
Men gav mest.
Lena, jeg tror ikke, han kommer tilbage denne gang.
Det skal nok gå, Carmen.
Jeg kommer over i morgen tidlig.
Det gør Tibby og Bridget også.
Bare bliv i telefonen til du falder i søvn.
"Hvad tænkte de dog på?" optagelse syv.
Vi var der for hinanden -
- med forståelse for de ting ingen andre i verden forstod.
Hvad tænkte de dog på, da de fik et barn mere i deres alder?
Og hvad var jeg?
Bare et eksperiment fra deres hippie dage -
- og nu vil de starte deres rigtige familie?
Vær så god.
De er fra forstanden.
Det stinker.
- Totalt. - Cut!
Lena, det her er en tragedie.
Kan du ikke vise lidt entusiasme?
Der var nogle ting, vi ikke forstod.
Sorg er aldrig en let byrde at bære.
Vi var der også gennem dem.
Og mens vi besørger tabet af denne elskede kone, mor og ven, -
- gør det kun hendes valg så meget mere uforståeligt.
Hvor fortvivlet må man ikke være, for at begå en sådan gerning?
Vi må søge trøst i visheden om, at hun nu er et bedre sted, -
- end hun fandt her i blandt os.
Min dybeste medfølelse, Bridget.
Vi var der gennem de ting, i ikke kunne klare alene.
- Hey. - Hey, Bee, er du okay?
Det er jeg så snart, jeg slipper for de elendige hæle.
Her. Hold dem for mig.
Jeg tror, jeg vil løbe hjem.
Og de vi overhovedet ikke ville klare.
Sammen var det som om, vi blev til en hel person.
Vilde, uregerlige Bridget.
Generte og smukke Lena.
Tibby, den oprørske.
Og mig, Carmen, forfatteren.
En genbrugsbutik har ikke nye ting.
Vi var 16 og havde aldrig været adskilt. Det ville snart være anderledes.
- Hvad med denne her? - Den er lækker.
Hvis du vil ligne Laverne De Fazio i Grækenland.
- Hvem? - Stjerne fra 70'erne.
Er jeg den eneste, der ikke er kulturfattig?
Tibby glemte at tage sin lykkepille i morges.
Jeg gemmer dem til jeg hænger på Wallmans -
- mens i andre drager ud på jeres små eventyr.
Snøft, Tibby. Tag en tudekiks.
Jeg skal til South Carolina. Det er kun tre stater væk.
I forlader mig stadig. Jeg hader jer.
Det var dig, der ville blive her hele sommeren -
- og lave din dokumentar.
Ja, det bliver et stort hit.
Spændende optagelser om at stable deodoranter.
Jeg tror jeg opfinder en ny genre og kalder den dårligmentar.
Lena, se her! Du godeste.
- Den er perfekt. - Jeg kan ikke gå i bikini.
De går nøgen på stranden i Grækenland.
- Hvad? - Hun laver gas, Lena.
Gud, hvor jeg misunder dig.
Du skal et sted hen, hvor der er drenge.
Jeg troede du glædede dig til El Campo de Fútbol.
Det gjorde hun, indtil hun opdagede, der kun kom piger.
- Drenge ikke tilladt. - Snak ikke om det.
Piercing alarm.
Desværre unge dame, ikke flere huller.
Tag dem ud og prøv de her.
- Vær så god. - Tag dem på.
- Kom så. Kom så. - Okay, Carmen... Carmen.
Tibby, du er en babe!
Tibby, du ser fantastisk ud. Drej rundt.
- Carmen! - Du ser strålende ud.
- Det så godt ud. - Ja, vær sød at købe dem.
- Så prøv du dem. - Jeg går ikke i bukser.
Eller bikini eller lårkort -
- eller noget som helst, der kunne afsløre at du har figur.
Det har jeg ikke.
Tibby, de så godt ud på dig. Hvorfor indrømmer du det ikke?
Fordi jeg svælger i selvmedlidenhed.
- Lena! - Det mener du ikke?
- Du har en krop! - Se dog.
Lena Kaligaris har en krop!
- Vel har jeg ej. - Hvornår er det sket?
- Du ser godt ud i dem. - Se dog på dig.
Du ser godt ud! Lille Lena.
Du er vild med bukser, hvorfor prøver du dem ikke?
- Fordi jeg er højere end dig. - Ret skal være ret.
- Hvordan kan de også sidde godt på dig? - Underligt.
Det ved jeg ikke, men det er lidt for skummelt.
Okay, Carmen, det er din tur.
Carmen, prøv dem.
- Det mener I ikke? - Du skal.
I tror, at et par bukser, der passer jer tre, kan rumme alt det her?
- Tag dem på. Nu. - Vi hjælper dig med at få lårene i.
- Tibby! Hold op. - Det var bare pjat.
Vil I hjælpe mig ud af dem?
Carmen, vi har alle prøvet dem. Tag dem nu på.
Okay.
Mine lår.
Frække tøser.
Kom så over de lår.
Okay, så er de på.
Hvad? Jeg sagde det jo. Jeg tager dem af -
- og så lader vi som om, det aldrig er sket.
Nej, Carmen, kom og se dig selv.
- Du ser fantastisk ud i dem. - Se dog.
Er jeg skør, eller er det umuligt -
- at et par bukser passer mig... - Og mig.
- Og mig.
Det er skørt.
Tib, der er sket noget i dag, som hverken du eller jeg kan forklare.
- Glem det. - Vi kan ikke bare glemme det.
- Hvorfor? - Fordi, det er et tegn på, at de...
- Ti stille, du... - Ved du hvad, Tibby?
- Nogen gange er du bare for meget. - Pas nu på.
- Jeg klarer mig, Lena. - Du falder ned.
Vores bagdele ser godt ud i dem. Det er nok for mig.
- Nemlig, amen. - Derop. Kom nu.
- Der sker mere her end lycra. - Men der er også lycra.
Okay, piger, er I klar?
I faderens, sønnens og...
- Så kører det. - Det er ikke en kirke.
Det er stadig et helligt sted!
Vores mødre mødtes her.
Altså, vi er samlet her i dag, -
- for at takke for den gave, der er blevet sendt til os.
- Hvorfor skal vi så betale for dem? - Tibs.
Bare tal færdig, Carmen.
I dag, dagen hvor vi skilles -
- er magi kommet til os i form af et par bukser.
Og jeg foreslår, at vi deles om dem -
- at vi lader dem rejse mellem os over sommeren -
- så de kan forbinde os i hjerte og sjæl -
- selv om vi er langt væk fra hinanden.
I aften er vi hosernes søstre.
- Buksernes søstre? - Ja!
Et søsterskab skal have regler.
Tak. Et manifest.
- Okay. - Jeg er vild med det.
Okay, regel nummer et:
Hver søster beholder bukserne i...?
- En uge. - En uge.
Lena skal have dem først, for hun skal længst væk.
- Okay. - Og så Tibby bagefter.
- Hvad er din regel? - Jeg har ingen regel.
- Jo, du har. - Kom nu, Tibs.
Ingen næsepilleri med bukserne på.
- Helt ærligt. - Det er ikke...
Man kan klø diskret, mens man faktisk piller.
- Tak for tilladelsen. - God regel.
Når vi sender bukserne, skriver vi et brev -
- om det mest spændende, vi oplevede iført dem.
God ide.
Så det mest spændende man oplever.
Og hvad så, hvis der ikke sker noget?
- Det må der gøre! - Det tvivler jeg på.
Og når det sker, og når vi samles igen -
- vil vi påføre det på selve bukserne.
- Godt. - Det er regel nummer seks.
Regel nummer syv:
Bukserne må kun tages af, af hende der har dem på.
Ja, dig.
Touché!
Han arbejder jo.
Så han har måske ikke så meget tid til dig.
Så kom hjem, hvis du bliver ensom, ikke?
Det skal nok gå, mor.
Vi vil aldrig nogensinde vaske bukserne.
Carmen, det er unødvendigt. Hvorfor ikke?
Vi kan da ikke vaske dem.
- Hvorfor? - Det er vi nødt til.
Vil du vaske magien ud af bukserne?
Magi er ikke vaskbar.
Jeg kan en bedre en. Ingen opslag.
Det er billigt at have opslag på bukserne.
- Firserne er forbi. - Ved du, hvad der også er billigt?
At gå med blusen i bukserne og et bælte på.
- Det gør jeg ikke længere. - Den var god.
Det har jeg gjort en gang.
- Ingen opslag og bluser oppe. - Okay, okay.
- Ingen opslag og bluser oppe. - Min tur.
- Okay. - Bee?
Man må ikke sige, man ser fed ud i dem.
Man må ikke engang tænke det!
Dette er sidste udkald til...
Pas på dig selv og husk at skrive, ikke?
I lige måde. Farvel.
Du må hellere gå. De er vist ved at gå ombord.
- Det er ni. - Vi skal have en mere.
- Vi må have en sidste regel. - En sidste.
Okay, bukserne står for kærlighed.
Elsk jeres søstre og elsk jer selv.
For bukserne.
Og søstrene.
Og sommeren -
- og resten af vores liv.
Sammen og adskilt.
Papou, jeg ville ikke have noget imod at gå.
Jeg er ked af, at mit græske ikke er så godt.
Mor sagde, jeg hurtigt ville få det lært -
- når jeg snakker så meget med dig og Yia Yia.
Lena!
Det er det onde øje.
Lena. Jeg tror jeg dør og aldrig ser min Lena.
Jeg tror jeg aldrig, jeg ser dig, min Lena.
Kan du lide dit værelse? Og din seng?
Jeg har lagt de bedste lagner og kniplinger.
Og fra det her vindue, den smukkeste udsigt.
Hun er dyrebar. Som en ædelsten.
Vi vil beskytte dig som en ædelsten.
Du trænger til hvile.
Når I hører jeres navn og jeres holdfarve -
- løber I over til jeres træner.
- Okay. - Alma, Megan, grøn.
Anderson, Alice, grøn.
Adissa, Jessica, rød.
Bo, Natalie, rød.
Kom så, kom så, rápido!
Kære Gud, lad mig forstuve en ankel.
Undskyld?
Det her var min mors ide. Hun ville bare af med mig.
Min har snøftet hele ugen, "Hvad skal jeg gøre uden dig?"
"Få dig et liv, mor," du ved?
Hvad laver din?
Ingenting.
Hey, hvem er det?
Glem det. Det er mod reglerne at kissemisse med trænerne.
Marsden, Olivia, rød.
Kom så!
Vreeland, Bridget, rød.
Hej skat.
Her. Jeg bad skolen vente med at sende den -
- så jeg kunne overraske dig.
- Ta-da! Ene A'er. - Fantastisk.
Far, jeg har taget mit tennis udstyr med og jeg har trænet, -
- så bare serv igennem. - Det gør jeg.
Jeg regnede ud i toget, at jeg ikke -
- har tilbragt mere end fire dage i træk hos dig, siden jeg var 10.
Jeg elsker når du kommer julen over, -
- men en hel sommer og så bare os to?
Mor har lært mig at lave arroz con pollo.
Det laver jeg til dig. Også Plátanos.
Hvor er vi?
Jeg har en overraskelse til dig.
Jeg er flyttet fra Charleston.
Og ind i en forstad? Far, du hader forstæder.
Hvornår har jeg sagt det?
Ved Frederick Law Olmstead udstillingen på Smithsonian.
Du sagde, "Der er byen og der er landet, alt andet er spildplads."
Jeg var ni. Du var i D.C. en dag for at mødes med et plastic firma.
Du kan huske alt!
Jeg kan ikke huske, du har sagt, du var flyttet.
Hvem er det?
Er det din nabo?
Faktisk bor vi sammen.
Hey!
Du må være Carmen.
Din far har fortalt mig så meget om dig.
Jeg ved bare, at vi får den dejligste sommer sammen.
- Børn! Børn kom herud! - Børn?
De er ikke børn, de er teenagere som dig.
Bor de hos dig?
Carmen, det er Krista og Paul.
- Vi skal være brudepiger. - Undskyld?
Jeg var ikke nået til den del af overraskelsen.
Åh, søde skat...
Vi skal giftes.
Den 19. august.
Du er et rent naturtalent til det der.
Det tog mig uger at få det lært.
Vi har alle vores specielle talenter.
Tibby! Jeg har udtrykkeligt sagt, -
- at ansatte skal bære headsets.
Få mig ikke til at gentage det.
Undskyld?
Hvor står shampooen?
Gang syv.
Hjælp!
Pige nede.
Ring efter en ambulance!
Du har et prismærke i panden.
Jeg er ked af det...
... mit græske er ikke så godt.
Det må vi jo have gjort noget ved så.
Tak for jeg måtte låne blusen.
Du ser godt ud i den.
Jeg er ked af den lugter af fisk.
- Er det din båd? - Min bedstefars.
Alle dem med blåt flag er hans.
- Arbejder du for ham? - Kun om sommeren.
Jeg går på universitetet i Athen.
Kostas Dounas.
Lena Kaligaris.
Så er du også græker?
Hvordan er du blevet så god til engelsk?
Jeg boede i Chicago med mine forældre til jeg var 12.
Mine forældre flyttede også til USA.
Jeg er bare på sommerferie hos mine bedsteforældre.
Jeg skal smide de små ud igen.
Vil du gerne hjælpe?
Nej. Det er i orden.
Okay, her, jeg viser dig det.
Giv mig din hånd.
Læg din hånd på min.
Læg din hånd i min.
Okay?
Den var heldig i dag.
Jeg må hellere gå.
Men endnu en gang tak for at du reddede mit liv.
Danser du bedre end du svømmer?
- Undskyld? - Lørdag aften. Mød mig.
Det kan jeg desværre ikke.
Fart på!
Hej.
- Hej. - Jeg hedder Bridget.
- Eric. - Det ved jeg.
Jeg hører du går på Columbia.
Jeps.
Hvad har du hørt om mig?
Din skole vandt landsmesterskabet.
MVP. Jeg spiller forward.
Det har jeg bemærket.
Jeg er 17.
Kom, vi kan løbe om kap.
Det var det.
11 kilometer.
Elsker du ikke bare at løbe?
Jo.
Man bliver høj af det.
Præcis, det...
Det er som om, der ikke kan ske en noget, ikke?
Og hvis man presser sig bare en smule mere, bliver ved med at løbe...
Er der ingen, der kan røre en.
Endorfinerne er heller ikke så ringe.
- Har Tami det godt? - Ja.
Skal hun også svinge tamburmajoren?
Det ved vi ikke. Måske skal hun bare holde banneret.
Søde, skal vi ikke bede bordbøn før vi spiser?
- Hjertens gerne. - Okay.
Velsign os, åh Herre, med disse dine gaver vi nu vil modtage -
- fra din gavmildhed gennem Kristus, vor Herre.
- Amen. Spis løs. - Det ser godt ud.
- Den tager jeg. - Det er i orden.
Vi tager ikke telefonen under aftensmaden.
Kun den ene gang. Fortæl os igen, hvordan I mødtes.
Vi har fortalt den historie så mange...
- Vil du fortælle den? - Nej.
- Skal jeg? - Okay.
- Jeg ringede forkert nummer. - Og jeg svarede.
- Lydia svarede. - Under aftensmaden.
Kun den ene gang.
Og Lydia gik med til at spise middag med en fremmed.
- Er det ikke rigtigt? - Det gjorde jeg da ikke.
- Det er lige, hvad du gjorde. - Vi bowlede, det var så sjovt.
- Du lavede en toer. - En toer er dårligt.
I det mindste sad min tommeltot ikke fast i kuglen.
Vandet i toilettet er blåt.
- Blåt? - Ja, mor, blåt.
Og hader far ikke bowling?
- Bowling? - Han bowler hernede.
- Og han beder bordbøn. - Bordbøn?
Bordbøn, mor. Han takker Gud, før han spiser.
Vi kunne ikke slæbe ham i kirke. Hvem er den mand?
- Jeg kan ikke... - Du må tale med ham, Carmen.
- Fortæl ham, hvordan du har det. - Jeg taler med ham hele tiden.
Ligesom du taler med mig? Nej.
Det han gjorde var forkert, Carmencita.
Jeg flyver derned.
Du vil ikke have, han er lykkelig, derfor bebrejder du ham det.
Det hele ordner sig. Det skal nok gå.
Kære Tibby.
Jeg tror, vi måske har taget grueligt fejl med bukserne.
Den eneste gang jeg har haft dem på, var jeg nær druknet -
- og blev trukket op på en fiskerbåd, -
- af en fyr, der fik mig til at røre ved en levende fisk. Det var klamt!
I det mindste får jeg tegnet en del.
Jeg elsker alt ved denne ø.
Bortset fra, at du ikke er her.
Uendelige X'er og O'er, Lena.
- Hvordan var byen? - Fint.
Jeg fandt den her i vasketøjet.
Er det din?
Nej, faktisk -
- har jeg lånt den.
Da jeg var ved havnen tog jeg ud at svømme -
- og en dernede lånte mig den.
En dernede. Hvem?
En dreng?
Hvilken? Jeg kender alle.
Tag dig ikke af dem, det er dine kusiner.
Flere kusiner? Hvor mange har jeg?
Rigeligt. Skift ikke emnet.
Ud med det. Kom så.
Han hedder Kostas Dounas.
Dounas?
Han er en Dounas?
Du må aldrig tale om dem.
De er løgnere! De er tyve! De er barbarer!
Din bedstefar ville dø, hvis han vidste det.
Du må aldrig se den dreng igen.
Forstår du?
- Ja. - Nej, det er ikke nok.
Du skal sværge.
Jeg sværger.
Okay.
Hvad er det, jeg skal sige?
Bare noget om dit liv.
Der er ikke noget interessant.
Vi leder ikke efter interessant, bare virkeligt.
- Det er ideen med en dokumentar. - En hvad?
En dokumentar.
Ligesom en film, bare kedelig.
Hej, det her er vist din. De leverede den hos mig ved en fejl.
De må have fået rod i numrene.
Der står 721 og jeg bor i 271. Jeg hedder Bailey Graffman.
Det var dig, der besvimede forleden.
- Hos Wallmans. Jeg var der. - Nå ja.
Du er den sære pige med prismærket i panden.
Vent her, jeg har noget til dig.
Den lå ved siden af dig. Jeg kiggede efter et ID.
Så du stjal fra mig?
Det minder da om tak, bare anderledes.
Jeg tror, jeg havde mere end 4$.
Tror du virkelig, jeg ville stjæle dine penge?
Jeg kiggede i den efter et ID.
Okay? Der var ikke noget. Der var et foto af dig og et af en kat.
Og hvad er der så i din?
Et medarbejderkort fra Wallmans eller et kørekort til cykel?
Jeg får mit kørekort i næste uge og...
Hvor gammel er du? 10?
- Tolv. - Det kommer ud på et.
Nej, da jeg var 10, havde jeg ikke en iPod.
Du er så sej. Hvad hører du? Teletubbies bedste hits?
Du vækkede hende. Tak!
Det må være surt.
- Hvad? - At babysitte på sin fridag.
Hvorfor arbejder du der?
Fordi jeg tilfældigvis mangler penge til noget video udstyr.
Da jeg kom så langt som til at lede efter et job, var Wallmans det...
Hvorfor fortæller jeg dig det? Skal du ikke af sted?
Ikke lige nu.
Du har da en masse allerede.
- Laver du en film eller noget? - Nærmere en ode.
- Til hvad? - Liv i stille desperation.
Lamme menneskelige eksistenser.
- Fascinerende. Mangler du en assistent? - Nej.
Du behøver ikke betale mig. Jeg kan bære dit udstyr.
Hej skat.
Undskyld jeg kommer for sent.
Hvem er din ven?
- Hun er ikke... - Bailey Graffman.
Jeg må af sted.
Vi ses, Tibby.
Nå, der er du.
- Hej. - Hey.
Vi kan spille tennis i morgen.
- Virkelig? - Ja.
- I morgen tidlig? - Ja.
Er du klar, gamle? Tror du, dine knæ kan klare det?
- Tror du selv på, du kan tage min serv? - Det gør jeg, far.
- Vil du sætte penge på det? - Det vil jeg.
- Skat? - Ja.
Jeg skal møde catereren på hotellet. Vil du køre forbi Pauls kamp?
Selvfølgelig.
Han er en helt utrolig fodboldspiller.
Vi er der bare et øjeblik, okay?
- Det er på vejen. - Okay.
- Hey. - Hvordan går det?
Godt. Jeg troede først dit hold, skulle i kamp senere.
Ja, jeg kommer bare tidligt for at se på konkurrenterne.
Du har en af dem her.
Din selvtillid fejler ikke noget, hvad?
Ikke når jeg ved, hvad jeg vil have.
Du har den!
Bank den ind! Bank den ind!
Hvad var det?
Overtid! Sådan!
- Overtid, ja. - Hvilken er din?
Paul, Paul Rodman.
Så du er den gyldne drengs far. Han spiller godt.
- Ja, det gør han. - Al!
Okay. Aflever!
Aflever, Vreeland!
Nu!
Jep, flot skud.
Vi er ikke værdige! Vi er ikke værdige!
Sub! Vreeland, I er ude!
Det her er en træningskamp, Vreeland.
Alle på holdet skal have spilletid.
Vi ved godt, du er stjernespiller, okay?
Gem det til mesterskabet.
- Hvem har vi så? - Din tur, Katie.
Okay, Katie, giv den gas!
Sådan!
Flot! Op igen, Wendy! Fremad! Ja!
Hotellet hvor vi skulle holde bryllup er vandskadet.
- Det er oversvømmet. - Reparationen tager måneder.
Det sted var bare så perfekt.
Jeg kan umuligt nå at finde et nyt i tide.
Vi finder et sted.
Det gør mig ondt.
Lydia har aldrig haft et rigtigt bryllup.
Min far døde lige inden mit første...
Kom, lad os tage hjem. Vi finder ud af det.
Hey, Paul, vil du spille tennis med Carmen?
Flot skud, Paul.
- Hvad? - Lydia har brug for mig, skat.
Og så får I lært hinanden at kende.
Far, Paul siger ingenting.
Han er lidt genert.
Kom nu. Det bliver sjovt.
- Vi spiller i morgen, okay? - Okay.
Åh, Gud, er du okay?
Du godeste! Er du okay?
Undskyld!
Det hæver. Det er jeg ked af.
- Det gør ikke noget. - Vi må hellere stoppe.
Jeg er også træt alligevel.
- Kalimera, Lena. - Nej, jeg troede...
Her er din bluse. Tak for lån.
Lena, vent.
Jeg var lige på vej ud. Vil du med?
Nej. Jeg burde slet ikke være her.
De har sagt det, ikke?
Synes du det er sjovt? Vores bedsteforældre hader hinanden.
Du kendte mit navn. Hvorfor sagde du ikke noget?
Fordi gamle mænds stridigheder ikke kommer os ved.
Hvad er de uvenner over?
Det alting her handler om:
Penge og fisk.
Min bedstefar siger, din bedstefar snød ham.
Din bedstefar siger, min bedstefar -
- solgte ham fisk, der gjorde hele hans restaurant syg.
Hvad er sandheden?
Sandheden er, at det er en skøn dag...
Hvorfor skulle resten have betydning?
Fordi det har.
Tibby.
Tibby, jeg har fået endnu en klage over tilbageholdt kvittering.
- Det er din anden forseelse og... - Du trækker i min løn.
Nemlig.
Og det er strengt forbudt at gå i cowboybukser.
Herligt.
Hvad laver du med mine ting?
Din mor gav mig dem. Jeg sagde, jeg var din assistent.
- Hvad? - Hun syntes, det var en god ide.
Okay, hør her, du virker som en sød pige.
Nej, faktisk er du død irriterende. Men jeg har mine egne venner.
Tre bedste veninder. Selv om de har ladet mig rådne her sommeren over -
- leder jeg ikke efter nye. - Heller ikke mig.
Jeg vil bare gerne lære at lave en film.
Desuden har jeg fundet en, du kan interviewe.
Han hedder Brian McBrian, kongen af "Dragon's Lair."
Jeg har hørt, han har slået alle rekorder.
Han er ikke lam, som du sagde, -
- men jeg tænkte, han kunne være en god kontrast til alle taberne i filmen.
Sæt udstyret op.
Stil dig ved siden af ham.
Lad som om, du er en fan.
- Okay. - Optagelse.
Videospil mestre er fast inventar i de fleste døgnkiosker.
Brian McBrian er fast inventar i denne.
"Dragon's Lair" er, siger han, -
- hans kald.
Bruger du meget tid her Brian?
Nogen gange hele dagen.
Så du foretrækker at tilbringe det meste af din tid i en kiosk, -
- i stedet for i den virkelige verden?
Måske er "dragon's Lair" verdenen mere interessant.
Fortæl os om det, Brian.
Jo, altså...
Man er Dirk the Daring -
- i året 1305.
Målet er at redde prinsesse Daphne, -
- der bliver bevogtet af dragen Singe.
Det første rum er Slange Rummet.
- Slangerne glider ned fra loftet. - Virkelig?
Og man får ikke dragen at se før i rum 23!
- Kom så, kom så! - Ja!
Hurtigere! Han er lige bag dig!
- Løb, løb, løb! - Jeg løber.
- Se her, klar? - Løb hurtigt!
Båndet er vist løbet ud.
Hvad med resten af interviewet?
Vi kan jo komme tilbage i morgen.
- Hvis det er okay med dig. - Ja da.
Er du okay?
Taler hun spansk?
- Er det i orden? - Selvfølgelig!
Men der er ingen, der forstår det, søde.
Hold op, far, det passer ikke.
Han og min mor talte tit spansk.
Især når de blev rigtig kærlige -
- og ikke ville have jeg forstod. - Er den allerede 9?
- Men jeg forstod det hele. - Jeg må ind og betale cateren.
Carmen, du vil ikke tro det.
Vi har bestemt at holde brylluppet her.
Med en stor fest i baghaven.
Danse under stjernerne. Det bliver perfekt.
Hvor er Paul?
- Han havde en aftale. - På hospitalet?
Hvorfor siger du det?
Vi spillede tennis forleden, jeg ramte ham ved et uheld...
- Han har det fint. - Helt fint.
- Han... - Han skulle ordne noget.
Ja.
- Far, far, far. - Yo.
Hvad foregår der?
Hvor er Paul virkelig?
Han er i Atlanta, skat.
Besøger sin far. Hans far er på en anstalt.
Han er alkoholiker.
Paul tager bussen og besøger ham en gang om måneden.
Krista nægter at se ham.
Hun er ikke klar til det.
Lydia vil ikke gøre hende ked af det, -
- så vi siger bare, Paul er væk.
Okay.
Natasha.
Olivia.
Bridget.
Polly.
- Janna. - Tamponer!
Det er flot, mor.
- Jo! - Velkommen til lejren.
Diana.
Kære Bridget, jeg vidste, du ville more dig. Alt er vel her.
Savner dig. Kærligst, far.
Shampoo. Meget praktisk.
Hamburgere.
Har I hørt det? Vi får rent faktisk fri på lørdag.
Halleluja. Kan du sige "Cantina"?
Hey, hvor er Cantinaen?
Et sted længere oppe af vejen. Hvorfor?
Han vil have, jeg tager med.
Hvad?
Han vil have, jeg tager med.
Hvorfor ellers sige det lige foran mig?
Det er det bedste sted.
Hvor han tager chancen og udløser katapulten.
Bailey, jeg forsøger at se, om der er noget, vi kan bruge.
Bare en ting.
Hvad var der i pakken?
Bare...
Bare de bukser der ovre.
Jeg deler dem med mine veninder i sommer.
De her?
- Hvad er der så fedt ved dem? - Ingenting.
De passer på mystisk vis bare os alle.
Virkelig?
Gad vide, hvordan de ville se ud på mig.
Hvis du skulle lade mig prøve dem.
- Nu, for eksempel. - Gør som du vil.
Jeg må have noget ro.
Tibby?
Du er nødt til at passe babyen!
Min Carma-nuttegris, jeg skriver til dig fra posthuset, -
- og det koster mere at sende pakken end jeg tjener på to timer, -
- så de bukser har bare at nå frem i morgen.
Vi står på et typisk hjørne, -
- hvor generationer af unge selvstændige har bevist det gamle ordsprog:
"Når livet giver dig citroner, lav limonade."
Så mit spørgsmål er, -
- er den friskpresset eller fra pulver?
- Hvad forskel gør det? - Lad mig stille spørgsmålene.
Desværre skete der intet spændende -
- mens jeg var iført bukserne.
Jeg spildte en Sprite -
- og min bestyrer siger, jeg tilbageholder kvitteringer.
- Tilbageholde kvitteringer. - På rottefjæs bestyrer sprog -
- betyder det at glemme en bon.
Jeg har læst at Bill Gates, -
- da han var ung, havde en limonade stand.
- Det ved du ikke... - Jo, jeg har læst det.
- Hvor har du læst det? - I et blad.
Bortset fra det har jeg ikke fået andet ud af bukserne, -
- end ungen der kom med dem, en bedrevidende plage, -
- der har klistret sig fast ved min hofte.
Hun er træt. Hun har været der længe, hele dagen.
Hvad laver hun der?
- Hun udtænker en strategi. - Hun forsøger at finde sin hjerne.
Ærgerligt man ikke kan sende 12-årige med posten.
Jeg ønsker jer held og lykke med jeres anstrengelser.
Hej. Hej sovetryne.
Hej, Carmen.
- Skat, du skal vågne nu. - Hej.
Hejsa. Godmorgen.
Undskyld jeg vækker dig, -
- men er det i orden, hvis Maria snupper sengetøjet?
- Maria? - Ja, vores husholderske.
Jeg har sagt, du sover længe, -
- men jeg tror ikke, hun forstod mig.
Hendes engelske er ikke så godt.
Okay.
Jeg kan bare selv vaske sengetøjet.
Nej, nej, nej. Vær ikke fjollet.
Maria kan vaske det, naturligvis.
- Lydia, det... - Det er en smuk dag.
- Du burde ikke vaske sengetøj. - Det gør altså ikke noget.
Jeg plejer at gøre det selv.
Jeg er vant til det. Folk vasker deres tøj hele tiden.
Okay.
Været her længe?
Kostas. Hvad laver du her?
Det er et fiskemarked.
Jeg sælger mine fisk her.
Klart.
Men det vidste du allerede, ikke?
Undskyld?
Lena, man sidder ikke i fiskelugten, -
- med mindre man venter på nogen.
Jeg ved ikke, hvad du snakker om.
Jeg kom for at tegne kirken derovre.
Må jeg?
Den er ikke færdig endnu.
- Du har ikke sagt du var kunstner. - Det er jeg heller ikke.
Det er du, Lena.
Mine forældre blev gift i den kirke, -
- før de rejste til Amerika.
Hvorfor kom de tilbage?
Det gjorde de ikke.
De blev dræbt i en bilulykke, -
- da jeg var 12.
Jeg kom tilbage for at bo hos min bedstefar.
Det gør mig ondt.
Hvorfor valgte du at tegne den?
Det ved jeg ikke.
Når man først ser den, -
- ser den forglemt ud, men så...
Så opdager man, at det er derfor, den er smuk.
Den er perfekt i al dens ensomhed.
Der ser du.
Lena Kaligaris...
... du er en kunstner.
Og du burde gøre den færdig.
Måske en anden gang.
Jeg må hellere gå.
- Hvis mine bedsteforældre så mig her... - Hvad så?
Er det virkelig dem, du er bange for?
Eller er det noget andet?
Hvad mener du?
- Du kender mig ikke engang. - Jeg forsøger.
Eller kan du ikke forstå det?
Han har ret, Car. Jeg er bange.
En del af mig vil gerne lukke ham ind, -
- men så bygger jeg en mur op -
- og jeg forstår ikke hvorfor.
åske er det, hvad jeg bedst kan lide ved Kostas.
At til trods for alt det han har lidt, -
- ser han stadig på livet på den mest ukomplicerede måde.
Jeg har aldrig haft en sådan tillid.
Det gør mig så trist at folk som Kostas og Bridget, -
- der har mistet så meget -
- stadig er åbne for kærlighed, -
- mens jeg, der intet har mistet, ikke er det.
Hun er hos lægen.
- Hvem er? - Den lille pige inden ved siden af.
Jeg ved dog ikke hvorfor. Jeg har hørt, at de har stoppet hendes behandling.
- Behandling? - Hun har leukæmi.
De fandt det for et par år siden, stakkels pigebarn.
Er det hende?
Ja.
Hvad er nu det?
- Det er min mor! - Din mor?
Kom nu.
Hej.
Hvad laver du her? Du kan ikke være her.
Jeg drikker ikke.
Men hvis du ikke danser med mig, så begynder jeg måske.
Bridget.
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke, jeg er ked af det.
- Er det blåt, som den der? - Nej, slet ikke.
Slet ikke?
Det der er fodbremsen.
Nu slipper du meget langsomt.
Meget langsomt.
Slap af. Rolig nu.
Husk at styre. Det er fint.
Pas på æselet. Ingen æsel.
Hvad så, Roberta, hvad kan du bedst lide ved at arbejde her hos Wallmans?
Det betaler regningerne. De fleste af dem i hvert fald.
Jeg arbejder også deltid over hos Sweet Shoppe på den anden side af vejen.
De har en af de -
- blender maskiner, du ved, til at mikse drinks -
- og når jeg keder mig -
- så eksperimentere jeg.
Eksperimenter? Det er så sejt.
- Her, sæt den i. Undskyld tiden. - Det er okay.
Hvad er dit bedste miks indtil videre?
Det ved jeg sørme ikke...
Jo, der var en den anden dag, den blev rigtig god.
Der var praliné, blåbær og en hel masse grahamskiks i.
Lækkert. Kender du Baskin-Robbins?
De hyrer nogle is-forskere -
- som får til opgave at opfinde tre nye smagsvarianter om måneden.
- Virkelig? - Ja.
Ved du, hvem der ville være god til sådan noget?
Du.
Tror du?
Åh, sørens! Jeg må tilbage til arbejdet. Duncan får et føl på tværs.
Ses senere.
Undskyld.
- Jeg ved, du hader, når jeg blander mig. - Det er okay.
Det var ikke min mening at ødelægge hele interviewet.
Det gjorde du heller ikke. Du var god.
Hvem har fortalt dig det?
Fortalt mig hvad?
- Du har fundet ud af det, ik'? - Vi har stadig tid til et interview mere.
Det hedder leukæmi.
Ja, jeg vil gerne med.
Men spørger du kun, fordi du har ondt af mig?
Det ved jeg ikke.
Måske.
Okay.
Vi syr bare sømmen op, så er den perfekt.
- Du ser skøn ud. - Den er flot, mor.
Carmen?
Carmen, så er det dig, søde.
Hvadbehager.
- Jeg ligner en luder. - Åh, Gud.
Jeg er sikker på, at Barbara kan ordne det for dig.
Op på stolen.
Lad os se engang.
Vi skal have den lagt lidt ud her.
Ja, ja. Meget ud.
Og forhåbentlig kan vi skaffe noget mere stof.
Og her... Ja, den har virkelig brug for nogle ændringer her.
Faktisk, så tror jeg det vil være nemmere at starte forfra med den her.
Okay, fint.
- Må jeg tage den af nu? - Ja. Selvfølgelig, skat. Gør du det.
Barbara, det er jeg frygtelig ked af.
Jeg vidste ikke, hendes far var så langt fra, da han gættede hendes størrelse.
Normalt så kan en standard prototype bruges som platform, men i dette tilfælde...
Hvad med et langt korset til hende?
- Ja, det kunne klemme det ind. - Nemlig, smukt.
Det er et bryllup, og jeg vil have det til at se ens ud.
- Jeg mener, vil hun ligne Krista? - Helt sikkert.
Bare overlad det til os.
Vi ordner sømmen på Kristas -
- og starter forfra med den anden.
Carmen.
Den andens navn er Carmen.
Carmen.
Ved du hvad? Bare glem alt om kjolen.
Vi kan bare sige til alle, at Carmen er puertoricaner.
Og det aldrig faldt jer ind, at hun måske var bygget anderledes.
Eller at, modsat du og din datter, hun har en røv -
- som skrædderen ikke havde nok ruller af stof til at dække.
Eller endnu bedre, bare fortæl alle, at der er ingen Carmen.
Carmen eksisterer ikke.
Carmen, skat. Carmen!
En, to, tre!
Okay, de damer, så er det tid til at tage os sammen.
Vi har sikret os en plads i slutspillet, så vi bytter lidt rundt på pladserne.
Wendy og Karen på midtbanen, Bridget er sweeper.
- Hvad? - Du hørte mig.
Jeg vil ikke se dig komme over midten, forstået?
Kære Lena, da jeg fik dit brev, skreg jeg i ca. 10 minutter.
Så du har fundet dig lækker fyr, hva'?
Det har jeg også. Han hedder Eric.
Fik jeg nævnt, at han er en af trænerne og 100% forbudt område?
Men jeg er ligeglad.
Jeg har aldrig ville have noget så meget i hele mit liv.
Jeg venter stadig på, at Carma-poochie-ay sender mig bukserne.
Og i mellem tiden kaster jeg al min opsparede energi i fodbold -
- selvom det kun ser ud til at skaffe mig flere problemer.
Hvad skal jeg sige? Jeg er besat.
Og som vi alle ved, så er besatte piger kke ansvarlige for deres handlinger, vel?
Aflevér, Vreeland!
Hej.
Jeg så, du så mig spille i dag. Hvad syntes du?
Jeg ved ikke, om jeg har set en -
- med så meget intensitet -
- nogensinde.
Det kan godt være, jeg blærede mig en lille smule for dig.
- Kun en lille smule? - Ja.
Nej.
Det er mere end det.
Du skræmmer livet af mig.
"Selv-fikseret grænsende til hensynsløs."
Hvad?
Det kaldte skole psykologen mig.
Efter min mor døde, mente et par af lærerne -
- at, jeg ved ikke rigtig, jeg trængte til at blive evalueret eller noget.
Så jeg mødtes med en mand.
Jeg snakkede, og han skrev.
Jeg har aldrig fortalt nogen det før.
Okay, Bridget.
Nej, lad være med at sige noget.
Ikke nu, okay?
Kom, så løber vi om kap.
Værsgo.
- Har du en nøgle, skat? - Nej.
- Det ser ikke ud til, at der er nogen. - De er sikkert ude og lede efter mig.
- Men jeg skal nok klare den, tak. - Okay.
Det smager virkelig godt.
Hej, det er Tibby. Her kommer bippet. Håber du ved, hvad du så skal.
Tib, det er mig, det er Carmen. Jeg kommer hjem.
Alt gik galt, og jeg flippede ud. Jeg er ligeglad, og...
Jeg har bare fået nok, og jeg kan ikke blive her -
- derfor ringede jeg til dig, fordi jeg vidste du...
Vidste du ville forstå.
Ved du, hvad jeg bedst kan lide ved stjernerne?
Men ser op på dem, på dem alle deroppe -
- og man ved bare, at der må være noget mere end...
Livet?
Det må der være.
Er du bange?
Ikke for at dø, nej.
Det er mere det, at jeg er bange for tid.
Og ikke have nok af den.
Tid til at finde ud af, hvem jeg skal være -
- for at finde min plads i verden, før jeg forlader den.
Jeg er bange for, hvad jeg vil savne.
Hvad?
Ingenting.
Bridget får bare alt til at lyse op. Hun gør alting meget sjovere.
Og Carmen er genial, men hun ved det bare ikke.
Og Tibby...
Tibby går ligesom sine egne veje.
Jeg er jaloux på hende.
Hvorfor?
Fordi hun ved, hvem hun er.
Gør du ikke det?
Det ved jeg ikke.
Jeg tror, jeg ved, hvem jeg vil være.
Det du sagde den anden dag, det med at jeg var bange?
Det er svært at forklare.
I hele mit liv har alle altid -
- på en måde set mig på en bestemt måde.
Og jeg gjorde ikke... Jeg gør ikke...
- Nej, det er okay, jeg forstår. - Gør du?
Ja.
Nogle mennesker viser deres skønhed -
- fordi de vil have, verden skal se den.
Andre prøver at gennem deres skønhed -
- fordi de vil have, verden skal se noget andet.
Og hvad ser du?
Alt.
Kære Bridget -
- jeg prøvede vist at narre mig selv til at tro, at når bukserne kom -
- så ville de gøre alting bedre.
Jeg mener, jeg bebrejder ikke dem, for det der skete, men...
hvert fald, så håber jeg, at de bringer dig mere held, end de gjorde mig.
Og endnu mere end det, Bee, må de give dig sund fornuft.
Jeg ved, det lyder kedeligt -
- men tro mig, fra friske erfaringer -
- en lille smule sund fornuft er ikke nogen dårlig ting, Bee.
Bær dem godt. Kærligst Carmen.
Din far ringede.
Han ville sikre sig, at du kom godt hjem.
Jeg er ked af det, skat. Jeg vidste, det ville ske.
Mor, helt ærligt.
Nu ved du, hvorfor jeg var så bange for, at du tog af sted.
- Jeg vil ikke sige, hvad sagde jeg, men... - Så lad være.
- Morgen. - Sover du aldrig?
- Hvorfor det? - Denne er lige kommet til dig.
Åh, Gud, så kom de endelig.
Hvad kom?
Er I klar over, hvad det betyder?
- At du omfavner et par bukser? - De her er ikke bare bukser.
De får ting til at ske.
Fedt.
Jeg havde det som om, jeg var med i et Tosse-show, som hed "Blondinernes verden".
Og gæt hvem der var tossen.
- Så slemt var det vel heller ikke. - Det var det. Det var forfærdeligt.
Okay, Paul, han tier stille. Han siger ikke et ord.
Og Krista, hun er bare en kæphøj lille -
- møg so.
Og hende og hendes mor er som solskinstvillinger på lykkepiller -
- undtagen når, Gud forbyde det, noget går galt med bryllupsplanerne.
Fordi, Tibby, jeg tror ikke, der var en eneste samtale -
- som ikke handlede om blomster eller hors d'oeuvres menuen -
- eller gæstelisten eller dugene eller...
Jeg er sikker på, de bare er spændte.
Nej, Tib, gider du godt lade som om, at du er på min side?
Det handler ikke om at tage side, Car.
Der er værre ting end din far, der gifter sig.
Han kunne selvfølgelig have håndteret det bedre...
Tibby, han har slet ikke håndteret det.
- Fortæl ham det. - Hvorfor skal jeg gøre det?
Du skulle heller ikke være nødt til at kaste sten efter ham.
Jeg kastede heller ikke sten efter ham, jeg kastede den efter dem!
De er problemet, Tibby. Det er dem, som ødelægger alt.
Og hvorfor giver du mig denne ultra kritiske belæring -
- om at behandle folk ordentligt -
- når du selv går rundt og råber: "Fuck verden" -
- fordi det er nemmere end at forholde sig til noget?
Jeg tror, hun er for meget i solen.
Du har sikkert ret.
Jeg går en tur og får noget frisk luft.
Kan du ikke blive en uge mere?
Min skole starter på mandag. Jeg er nødt til at rejse.
Jeg...
Jeg har det bare som om...
Jeg ved det.
Også mig.
Jeg elsker dig, Lena.
Hvad laver du? Stop!
- Lena! - Kostas!
Lena!
Han gør dig fuld.
Det var ingenting! Vi dansede bare!
Du gav mig et løfte. Betyder det heller ikke noget for dig?
Betyder det ikke noget at knuse hjerterne -
- på dem som elsker dig?
Kalder du det ingenting?
Undskyld.
I livet -
- er familien den dyrebareste gave, som vi er givet.
Den mest hellige.
Hvis man viser den ryggen -
- så er det virkelig, at man intet har.
Det skete præcis, som jeg altid har forestillet mig, det ville ske.
Så hvorfor har jeg det på denne måde, Lena?
Hvordan kan noget, som skulle få en til at føle sig hel -
- ende med at efterlade en så tom?
Jeg ønsker så meget, at jeg kunne snakke med min mor.
Jeg har brug for hende -
- og det skræmmer mig.
Jeg har sagt, at jeg ikke kan babysitte i dag. Bailey og jeg skal interviewe...
Bailey er på hospitalet, søde. Hendes mor ringede.
Skat, hun har det ikke så godt.
Det er Bethesda Mindedag. Jeg prøvede at ringe til dig.
- Kom, så kører jeg dig over til hende. - Det er okay, jeg...
Jeg tager forbi, hvis jeg har tid.
Men, hvis man er i gang med at skyde egern eller sådan noget...
Jeg er sur på min far.
Hvorfor er det så svært for mig at sige, Tibby?
Jeg har ikke svært ved at være sur på dig.
Det har jeg lagt mærke til.
Undskyld.
Det må du undskylde, Tibby. Det, jeg sagde, var ikke pænt.
Det var grimt, og det er jeg ked af.
Måske er det nemmere at være sur på nogen, man stoler på.
Hvorfor? Hvordan kan det være?
Fordi man ved, at de altid holder af en uanset hvad.
Din mor fortalte mig om din veninde Bailey.
Ja. Bailey.
Hun er ikke rigtig min veninde.
Altså, du ved... Jeg mener, ja...
En smule. Men hun er kun 12.
Dine breve, de fik hende til at være...
Hun driver en til vanvid.
Vi er i gang med et interview, okay? Snakker med folk -
- og så hopper hun pludselig ind og stiller nogle spørgsmål.
Hun spørger dem til alt i deres liv -
- som om hun prøver at lære dem at kende eller noget.
Bliver hun rask igen?
Det ved jeg ikke.
Lena Kaligaris?
Papou.
Jeg har noget, jeg vil sige dig.
Du kan lade som om, du ikke forstår mig, men jeg ved du gør.
Alle har altid sagt til mig, at jeg ligner Yia Yia -
- at jeg har hendes ansigt og hendes smil -
- men hvad ingen ser er -
- at der er en helt anden side af mig, som er ligesom dig.
Stille og stædig og bange for at vise for meget.
Og så mødte jeg en, som ændrede alt -
- og han viste mig, at jeg kan tage en chance, selv om det kun er for et øjeblik.
Lena...
Du havde det samme øjeblik en gang, da du mødte Yia Yia.
Og du risikerede alt for den.
Det var din chance, Papou. Og jeg beder om at få min nu.
Gå.
Kostas!
Jeg troede, jeg aldrig skulle se dig igen.
Jeg elsker dig.
Hvad skal der være i denne æske?
Jeg er straks tilbage.
Hallo?
Far, det er Carmen.
Jeg er glad for, du ringede.
- Jeg ville bare... Jeg ville... - Det er okay. Du behøver...
Du behøver ikke undskylde, skat. Du var sur. Jeg ved det.
Nej, far, du ved det ikke.
Det er sådan, at du aldrig har vist det -
- fordi jeg aldrig har været i stand til at fortælle dig det.
- Fortælle mig hvad? - At jeg er sur på dig, far.
Det hele her. Om dig og Lydia og børnene...
Det er min skyld.
Jeg skulle have fortalt dig om dem noget før, og det er jeg ked af.
Ja, du skulle have advaret mig, men det er mere end det.
Det er på grund af, at du har fundet dig selv en ny familie -
- og jeg har det som en outsider, som end ikke tilhører dig mere.
Det er som om, at du byttede mig og mor til noget, som du syntes var bedre -
- og jeg vil vide hvorfor. Skammer du dig over mig?
Er du flov?
Bare sig det, far, hvad har jeg gjort galt?
Hvorfor gik du fra os? Hvorfor var du nødt til det?
Og så sige til mig, at vi skal være tættere?
Men det skete aldrig.
Far, hvorfor besøger Paul sin alkoholiker far hver måned -
- men du besøger kun mig to gange om året?
Og jeg ved... Du ser bare ud til at være så glad for at være Paul og Kristas far -
- men du havde aldrig tid til at være min.
Undskyld.
Det er jeg så ked af.
Jeg ville ønske, at det var nok, far.
Hvor er din lille ven nu om stunder?
Jeg har vænnet mig til hun er her.
For et par uger siden lagde hun mærke til, at jeg havde det dårligt -
- og spurgte om jeg ville snakke om det.
Hun er ret speciel på den måde, hvad?
ære Tibby, mit hjerte er for fuldt lige nu til at skrive om det.
Og du vil ikke tro, at jeg siger det her -
- men jeg tror virkelig, t buksernes har gjort det.
Vi havde ret hele vejen, Tibby. Bukserne er magiske.
Og jeg ved, at hvis du lader dem, så gør de det også for dig.
Kærlig hilsen, Lena.
Det var på tide, at du kom.
Hvad er det?
Det er "Dragon's Lair."
Brian var forbi i går og havde den med.
Han sagde, at det ikke var lige så godt, som det rigtige -
- men den ville i det mindste holde mig i træning.
Han hjalp mig komme til bane 10 -
- den hvor borgen er under belejring.
Fedt.
Han er en ret flink fyr, ham Brian.
Ja, det er han.
Hvor havde du dog ret, og hvor tog jeg dog fejl, men jeg...
Jeg tager fejl med de fleste, så...
Det vigtigste er -
- at du altid ændrer mening om dem.
Jeg har noget med til dig.
De rejsende bukser.
Ja. Jeg har lige fået dem. Fra Lena.
- Hende i Grækenland? - Ja.
Hun sagde, at vi havde haft ret hele tiden, at de var magiske, og...
Jeg vil ikke gå i detaljer, men jeg kender Lena -
- og når hun siger det, så betyder det -
- at det må være sandt.
Så jeg tænkte på, at måske kunne du have dem et stykke tid.
- Jeg kunne jo ikke passe dem. - Ja, det ved jeg.
Men det gør ikke rigtig noget. Forstår du?
Intet betyder rigtig noget.
Du er nødt til at tage dem, Bailey.
Okay? Du må lade dem hjælpe dig.
Så er du sød.
Jeg ved, at du er træt, okay, men du må ikke give op.
Bukserne her vil give dig et mirakel.
Du må... Du skal bare tro på det.
Men, Tibby -
- bukserne har allerede brugt deres held på mig.
De skaffede mig dig.
Du skal gøre noget for mig.
Hvad?
Lav din film færdig.
Hvorfor?
Fordi du kan.
Hallo?
Åh, nej.
Jeg skal nok sige det til hende.
Jeg har malet verandaen.
Hvad siger du til, at vi tager på Mario's og fejrer din hjemkomst?
Måske senere, far. Jeg er træt efter rejsen.
Hej, der er mig, Bailey.
Du behøver ikke bruge det her din film eller noget.
Selv om, nu da jeg tænker over det -
- at besvime i Wallmans gør mig på en måde til en taber.
n så igen -
- at have et prismærke i panden gør dig sikkert også til en.
Du ved, jeg ikke ved det, Tibby.
Måske er sandheden, at der er en smule taber i os alle, forstår du?
Lykke er ikke et perfekt liv.
Måske er det at flette de små ting sammen -
- så som at have de her bukser på -
- eller at komme til en ny bane i "Dragon's Lair" -
- og få det til at tælle for mere end det dårlige.
Måske skal vi bare gennem det -
- og det er alt, hvad vi kan bede om.
- Hallo? - Carmen, det er Lena.
Jeg skal snakke med dig om noget.
Tager du ikke din telefon længere?
- Carmen, jeg har ikke tid... - Tib, Bridget har brug for os.
- Tib, for helvede. Åben den nu bare. - Det er jo det, jeg prøver på.
Jeg sagde jo, at lugten af junk food ville vække hende.
Vi har inviteret os selv til at overnatte.
- Men det lader til, du allerede sover. - Ja.
Jeg føler mig så træt.
Så skulle du tage og snakke med os.
Så vi -
- kan ordne det.
Dette er en perfekt pizza.
- Det er baconens skyld. - Jeg tror, det er olivenernes.
- Bacon. - Helt ærligt, I to.
- Maggie. Hvad...? - Hej, Maggie.
Maggie, nej!
Hej, ved du, hvem der ville have elsket den P, Bee? Din mor.
Ja.
Jeg kan huske en gang, da hun besluttede at lave en selv.
Hun var altid sulten efter en af hendes episoder.
Jeg sad bare i køkkenet og lavede mine lektier -
- og hun kom bare ind -
- og begyndte at lave den.
Jeg ved ikke engang, om man kan kalde det en pizza.
Det var mere som alt i vores køleskab på en rund bund.
Det mest sindssyge var, at vi spiste den.
Selvfølgelig gjorde I det.
Vi spiste hver en krumme af den pizza på cirka 10 minutter.
Ja.
Og vi grinte hele tiden.
Det var sjovt.
Jeg kan huske, jeg tænkte, at nu ville der måske ikke være flere dårlige perioder.
Måske ville hun være glad som nu for evigt.
Det er okay at savne hende, Bee.
Jeg mener, så hårdt det er at være ked over det -
- tror du så ikke, at det måske er hårdere ikke at være det?
Du forstår ikke.
Bridge...
Jeg kan ikke.
Det gør for ondt.
- Jeg ved det. - Nej, du gør ikke.
Jeg vil bare have det godt og være glad og i live.
Fordi -
- hvis jeg føler mig i live -
- så føles det ikke som om, at hun er død.
Og hvis jeg ikke er ked af det -
- så beviser det, at jeg ikke er som hende.
Bee, du behøver ikke bevise det for nogen.
Jeg mener, du har styrke i dig, som din mor aldrig havde.
Hvor meget hun end ville, så kunne hun ikke finde den.
Ja, og du har også noget andet.
Hvad?
Du har os.
Og vi vil ikke lade dig gå, okay?
Tak.
Kom her.
Kom igen.
Farvel.
Jeg vil også savne dig.
Ikke nu, Maggie.
Maggie!
Maggie! Godmorgen!
Kom her, nu! Jeg mener det!
Maggie. Undskyld mig.
Mags!
Undskyld.
Maggie.
Har du mistet dem her?
Ja, det tror jeg, jeg har.
Tak.
Hvad laver du her?
Jeg ledte efter dig, faktisk.
Vi bor på Hobart Place, ikke Street.
- Det kan være forvirrende. - Ja, det skal nok gøre det.
- Jeg er på vej tilbage til Columbia. - Det er ikke lige i nærheden.
Nej, det er det ikke.
Jeg ville bare sige, at det, der skete mellem os -
- det var min fejl.
Fejl?
Ikke fejl. Mit ansvar. Jeg burde have vist bedre. Det er bare...
Jeg bad dig jo ikke om at stoppe.
Problemet er -
- at jeg ønskede det af de forkerte grunde.
Og alle de ting jeg forsøgte at komme væk fra -
- endte med at indhente mig så meget tidligere.
Nok om det. Venner?
Okay, venner.
Når du er 20 -
- og sikkert en fodboldstjerne på et eller andet stort college -
- og der er en million fyre efter dig -
- så lov mig at give mig en chance.
Aftale.
Okay.
- Tak. - Pas på dig selv.
I lige måde.
Det er ret imponerende.
- Åh... - Ved...
Åh, Gud, Lena, der er du jo.
I er her alle sammen.
- Jeg har savnet dig så meget. - Det tror jeg ikke på.
Bee, jeg er så ked af det.
Da jeg fik dit brev, så prøvede jeg at komme tidligere.
- Kan du tilgive mig? - Tilgive dig? Hvem i helvede er du?
Jeg ventede ikke at se dig her.
Jeg troede, du skiftede mening om din fars bryllup.
Nix.
- Vi besluttede at skifte den for hende. - Ja, hvad siger I til en køretur?
- Hvad snakker du om? - Kom nu.
- Hvad? Nej. Nej. - Kom nu, du er nødt til det.
Det er din fars bryllup. Det er vigtigt, at du er der.
Hvis det er vigtigt, så ville min far selv sige det til mig.
Måske er han stadig ved at komme sig ovenpå jeres sidste samtale.
- Jeg er ikke sikker på at det hjalp. - Jeg siger bare, at forældre tager fejl.
- Det er, hvad de er gode til. De gør. - Det er op til os at se ting, de ikke kan.
- Han beder mig gå fra brylluppet. - Nej, han gør ikke.
- Det er så overdramatisk. - Hvis han gør, så er vi der.
Hvad er det I ikke forstår? Jeg skal ikke med.
Hvorfor forstår du ikke, at du skal med?
Her er udsigten fra mit vindue.
- Lækker udsigt. - Og dem her er min fætters æsler.
Det er George og George Junior.
Mine bedsteforældre, vulkankrateret.
- Glem vulkankrateret. Jeg vil se fyren. - Hvor er fyren?
Jeg sniger mig ind nede bagi, når ceremonien er startet.
Krateret er faktisk toppen af en vulkan.
- Okay, Lena, stop så. - Når ceremonier er ovre, så kører vi.
- Se. Sød. - Åh, Gud. Lena.
Jeg ved det. Er han ikke lækker?
- Jeg taler om dig med en fisk i hånden. - Nå så det gjorde du?
Det er ikke fair at angribe køreren.
Er det fair at bestikke køreren til at køre hjem?
Med hvilke penge? Tibby er den eneste, som har arbejdet i sommer.
Hej, jeg har faktisk fyldt min sidste hylde i Wallmans, mange tak.
Betyder det, at der skal være en højtidelig afbrænding af kittelen?
Nej, faktisk så tog Duncan kittelen, men jeg har mit navneskilt.
Kan vi brænde det?
Hej, hvordan gik det med din dokumentarfilm?
Den udviklede sig indtil noget anderledes, end jeg havde ventet, så...
Hvad skal den hedde?
Bailey.
Carmabelle, kom nu, ellers kommer vi for sent.
Hvad laver hun derinde?
Carmen?
Jeg har ændret mening, piger, jeg kan ikke.
- Jo, du kan. - Nej, Lena, jeg kan ikke.
- Carmen? - Hvad?
Carmen, kom nu ud.
Jeg lover dig, alt skal nok gå fint.
Bee, hvordan ved du det?
På grund af hvad jeg har i hånden.
Tag dem på. De gør dig modig.
Bee, jeg kan ikke have et par bukser på til et bryllup.
Og desuden så er din uge ikke slut.
Regel nummer 11:
I tilfælde af en nødsituation -
- vil bukserne automatisk gå til søsteren i nød -
- uanset skemaet.
- Bee, der var ikke nogen regel 11. - Det syntes jeg, der skulle være.
Og jeg påkalder den nu.
- Det lyder som en god regel for mig. - Ja.
Tager du dem så selv på, eller skal vi gøre det for dig?
Kære alle sammen -
- vi er samlet her i dag, for sammen med Gud og disse vidner -
- at fejre indtrædelsen af denne mand og denne kvinde -
- i ægteskabets harmoni.
Undskyld, kan du... Hold den tanke i et minut. Undskyld.
Der er et vigtigt medlem af vores familie -
- som bør være heroppe sammen med os.
Min datter.
Carmen.
Far, jeg er ikke klædt på, jeg...
Jeg har brug for dig.
Undskyld.
- Jeg skal giftes. - Okay.
Undskyld.
Fortsæt bare.
Kære alle sammen -
- vi er samlet her i dag, for sammen med Gud og disse vidner -
- at fejre indtrædelsen af denne mand og denne kvinde -
- i ægteskabets harmoni.
Der er ingen forpligtelser på jorden som er sødere eller bedre, end disse...
Det ville være nemt at sige, at bukserne ændrede alt den sommer.
Men når jeg ser tilbage -
- så har jeg det som om, at vores liv blev ændret, fordi de skulle -
- og at buksernes virkelige magi bare var at bevidne det hele -
- og at holde sammen på os -
- når det føltes som om intet ville blive det samme igen.
Nogle ting vil aldrig være det.
Men vi vidste, at lige meget hvor langt vi gik at vores egen sti...
Så vil vi altid finde samme igen.
Og med det kan vi komme gennem alt.
For os. Dem vi var, og dem vi er.
Og dem vi bliver til.
For bukserne.
Og for søsterskabet.
Og dette øjeblik og resten af vores liv.
Sammen og hver for sig.