Jag tror att Ödet hade ett finger med i spelet.
Att Byxorna var förutbestämda för oss.
Varifrån de kom och varför de valde oss lär förbli ett mysterium.
Kanske var en del av miraklet just att de kände hur vi behövde dem.
Att vi behövde nånting att tro på...
...när det tycktes som om allt vi trott på häll på att glida bart.
Vänta lite, nu går jag händelserna i förväg.
Det var vi fyra så långt tillbaka jag kan minnas.
Vi var faktiskt ett fyrtal redan innan vi föddes:
Våra mammor träffades på gymping, men hade inget gemensamt-
förutom datum för beräknad nedkomst.
Först ut var Bridget.
Vi rör oss som en, flickor.
Vi andra följde efter inom en vecka. Bridget gillade att leda.
- Bravo, Lena! - Det här tar jag hand om!
Men ibland var det ju till vår fördel.
Och så var det alltid med oss: Ge och ta.
Oftast gav vi.
Den här gången kommer han nog inte tillbaka.
Det ordnar sig, Carmen. Vi kommer över i morrn bitti alla tre.
Stanna i telefon med mig tills du somnar.
"Hur tänkte de?", tagning sju.
Vi hjälpte varann där ingen annan kunde.
Hur tänkte de?! En bäbis vid deras ålder!
Och var jag bara nåt experiment från hippietiden, är det på riktigt nu?
- Sätt igång. - De är galna!
- Det suger! - Jätte.
Bryt! Fattar du inte att det är katastrof, uppamma mer glöd!
Somliga saker fick vi aldrig rätsida på...
...men vi fanns där.
I sorgen efter vår älskade fru, mor och vän-
- blir hennes val bara än mer oförståeligt.
Vilken förtvivlan får en att begå en sån handling?
Vår enda tröst är att hon mår bättre nu än hon gjorde ibland oss.
Mina kondoleanser.
Vi fanns där för sånt man inte klämde ensam.
- Hej... - Hej, B.
- Hur är det? - Bra, bara jag slipper högklackat.
Här, ta dem åt mig - jag tror att jag springer hem.
Eller sånt man inte klarade alls.
Tillsammans var vi som en komplett person.
Vilda Bridget, blyga Lena-
- rebellen Tibby och jag, Carmen, författaren.
Vi var 16 och hade aldrig varit åtskilda.
- Den här? - Vill du se ut som Laverne De Fazio?
70-talsikon på TV. Vet ni inget om kultur?
Nån är visst grinig...
Jag sparar glädje tills jag är fast på Wallmans medan ni drar.
Så teatralisk du är -jag ska bara till South Carolina, tre stater bort!
- Ni överger mig och jag hatar er! - Du ska ju göra din dokumentär.
Ja, vilken hit - närbilder på staplande av deodoranter.
Jag skapar en ny genre, "tråkomentären".
- Kolla, Lena! Perfekt! - Jag kan inte ha bikini.
- Grekland har bara nudiststränder. - Vad?!
- Hon skämtar! - Avundsjuk! Du får träffa killar.
- Ville du inte till "Lägre de Futbol"? - Tills de sa att det var för tjejer.
- Piercinglarm! - Nej du, unga dam, inga fler hål!
Bort med ringarna och pröva de här jeansen - sätt fart, öka, öka!
- Ta-da... - Vilken babe!
Du är ju jättefin! Vänd dig om - kolla så fin!
- Toppen! Snygga på dig, köp dem!
- Pröva dem du. - Jag kan inte ha jeans!
Eller bikini, kortkort eller annat som visar dina kurvor.
- Kan du inte erkänna att du var fin? - Nej, jag vältrar mig i självömkan.
- Dios Mio! - Lena - du har ju kurvor!
- Lena Kaligaris har kurvor! - Sluta, det har jag inte alls.
Du är rasande grann i dem!
- Varför prövar inte du dem? - För att jag är sju cm längre än er?
- Hur kan de sitta bra på dig också? - Det är lite kusligt.
Din tur, Carmen. Nu får du prova dem.
Menar ni allvar?
Tror ni att jeans som passar er tre kan passa allt det här?
Lugn, vi ska hjälpa dig i dem.
- Hjälper ni mig ur dem? - Vi har prövat dem, kom igen nu.
Jaha...
- Mina lår... - Fräcka brallor.
Och så över låren... jaha, då ska vi se.
Jag sa ju det - nu åker de av!
Nej, nej, Carmen - kom här och kolla: De ser jättebra ut på dig!
- Byxor borde inte kunna passa mig... - ...och mig...
- ...och mig. - Och mig!
- Det här är vansinne. - Ingen av oss kan förklara det.
- Vi släpper det då. - Vi kan inte bara släppa det!
Det är ett tecken! Byxorna försöker säga oss nånting!
Det är inte bara lycra i farten. - Men lycra är med
- Är ni redo? - I Faderns, Sonens...
- Lägg av, Carmen! - Det är ju en helig plats!
Det var ju här våra mammor träffades!
Vi har samlats för att hedra en gåva.
- Varför fick vi betala för gåvan? - Kom igen, Tibby.
Kvällen innan vi skiljs åt har magi nått till oss i form av ett par jeans.
Jag föreslår att de delas systerligt och att de får resa mellan oss-
- och sammanlänka oss, trots att vi är långt ifrån varandra.
I kväll blir vi Systerskapet Pantalones.
- Systerskapet behöver regler. - Precis, ett manifest!
Regel ett: Var syster får behålla byxorna i en vecka.
Lena får börja, Grekland är längst bort.
- Din tur, Tibby. - Jag har ingen regel.
Inte peta näsan iförd byxorna.
Klia lite försiktigt går bra, men inget direkt... petande.
Med jeansen ska följa ett brev om det mest spännande som hänt.
- Det mest spännande. - Och om inget händer?
Klart det händer nåt spännande.
Och när vi ses igen så dokumenterar vi alltihop på själva jeansen!
Regel sju: Avtagande av byxorna får endast utföras av bärerskan.
- Ja, det gäller dig. - Touché!
Han kanske inte har så mycket tid, så kom hem om du är ensam.
Jag klarar mig!
- Vi ska aldrig tvätta byxorna. - Äckligt, varför det?
Man kan ju inte tvätta byxorna! Tänk om man tvättar ur magin?!
Byxorna får inte vikas upp två varv, då bli! de fula.
Och nåt annat som är fult? Att stoppa in tröjan och ha bälte.
Det gjorde jag bara den enda gången...
Förbjudet att vika upp och stoppa ner.
Man får aldrig säga att man ser tjock ut i byxorna. Eller ens tänka det!
- Sköt om dig - och skriv. - Sköt om dig du också. Hejdå.
Gå nu, de verkar redan gå ombord.
Nio - vi behöver en sista regel.
Jaha: "Byxor = kärlek".
"Älska dina systrar och älska dig själv."
- För Byxorna. - Och Systerskapet.
Och sommaren - och resten av våra liv.
Tillsammans - och åtskilda.
Du, Papou -jag går gärna...
Ursäkta att min grekiska inte är så bra.
Mamma sa att jag lär mig på nolltid genom att prata med dig och Yaya.
Lena!
Lena...
Mot det onda ögat! Å, jag trodde aldrig att jag skulle få se dig!
Jag trodde aldrig att jag skulle få träffa min Lena!
Gillar du ditt rum? Och din säng, jag har bäddat med mina finaste lakan!
Och härifrån har man den finaste utsikten!
Hon är utsökt, som en juvel. Vi ska vakta över dig som över en juvel!
Du behöver nog vila nu.
När ert namn och lagfärg ropas upp springer ni till er tränare.
Alma, Megan: Grönt! Anderson, Alice: Grönt!
Adissa, Jessica: Rött! Bo, Natalie: Rött!
Gode Gud, låt mig stuka foten genast!
Mamma skickade hit mig för att bli av med mig.
Min bölade hela veckan: "Vad ska jag göra utan dig?'
- Vad gjorde din? - Å... ingenting.
- Vem är det? - Glöm det, tränare är förbjuden frukt.
Marsden, Olivia: Rött!
Vreeland, Bridget: Rött!
Hej, gumman.
Jag bad skolan vänta med att skicka det här, för jag ville överraska.
Ta-da! MVG i allt!
Jag har tennisgrejerna med och har övat stenhårt, så serva ditt bästa.
Jag kom på att vi inte setts mer än fyra dar i sträck sen jag var tio.
Det är toppen när du kommer till jul - men en hel sommar, bara vi?
Mamma har lärt mig att göra arroz con pulla - och platanos också.
Hallå, var är vi nånstans?
Jag har en överraskning: Jag har flyttat från Charleston.
Till en förort? Men du hatar ju förorter!
- När har jag sagt det? - Olmsteadutställningen, Smithsonian.
Du sa: "Det finns stad och land, däremellan ödemark."
Jag var nio, du kom till DC på affärsmöte.
- Du minns ju allt! - Inte att du sagt att du flyttat.
Vem är det där - en granne?
Vi har faktiskt ihop.
Du måste vara Carmen!
Din pappa har berättat så mycket om dig. Vi kommer att få det finfint!
- Ungar! - "Ungar"?
- De är inte barn - tonåringar, som du. - Bor de med dig?
Carmen - här är Krista och Paul.
- Vi ska bli brudtärnor ihop! - Ursäkta?
- Jag hade inte kommit till det än... - Men älskling...
Vi ska gifta oss. 19:e augusti.
Rena naturbegåvningen - det tog mig veckor att fatta.
Alla har vi våra unika talanger...
Jag trodde att jag gjort klart att vi alltid har headset.
Tvinga mig inte nämna det igen.
Ursäkta, var finns schampot?
Hylla sju.
Å, Gud...
Hjälp mig, nån! Flicka skadad! Ring på ambulans, nån!
Du har en prislapp i pannan.
Ursäkta, jag pratar ingen vidare grekiska.
Då får vi väl jobba på det, eller hur?
- Tack för att du lånar mig en tröja. - Den är fin på dig.
Ursäkta om den luktar fisk.
- Är det din båt? - Farfars. Alla med blå flagg är hans.
- Jobbar du för honom? Sommarjobb. Jag läser i Aten.
- Kostas Dounas. - Lena Kaligaris.
"Lena Kaligaris", då är du också grek.
Hur kan din engelska vara så bra?
Vi bodde i Chicago tills jag blev 12.
Mina föräldrar flyttade också till USA, nu hälsar jag på släkten.
Jag måste slänga tillbaka de små fiskarna - vill du hjälpa till?
Nej, men tack ändå.
Jag ska visa dig.
Räck mig din hand.
Lägg din hand i min. Såja.
Okej? Sådär.
Han hade turen med sig.
Jag ska nog gå.
Men tack än en gång för att du räddade mitt liv.
Dansar du bättre än du simmar? - Ursäkta?
Lördag kväll - gå ut med mig.
Jag är ledsen, jag kan inte.
Öka!
- Hej. - Tjena.
- Jag heter Bridget. - Eric.
- Jag hörde att du går på Columbia? - Jepp.
- Vad har du hört om mig? - Din high school vann riksguld.
- Topprankad i laget - forward. - Det har jag noterat.
Jag är 17. Kom igen, vi tävlar!
Det var det - 11 km.
- Visst är det härligt att springa? - Ja, bästa kicken som finns.
Exakt! Det är som om man är nånstans där inget kan gå fel.
Så om man bara pressar sig, fortsätter...
...så kan ingenting skada en.
Endorfinerna suger ju inte heller, precis.
Mår Tami bra nu? Ska hon vara cheerleader med er?
Vi vet inte än.
Raring - vi kan väl be bordsbön innan vi börjar?
Välsigna oss Gud med de gåvor vi får genom Kristus, vår Herre.
Hugg in.
- Jag tar det. - Vi svarar inte under middagen.
Bara första gången - berätta igen hur ni träffades!
- Den har vi dragit så ofta... - Ska jag?
- Jag slog fel nummer, Lydia svarade. - Enda gången under middagen.
Lydia gick med på att gå ut med en total främling - ju, så var det ju!
- Det var så kul - vi gick och bowlade. - Du slog en otrolig tvåa!
Vattnet i toan är blått - ja, mamma, blått.
Hatar inte pappa bowling? Nu bowlar han - och ber bordsbön!
- Bordsbön? - Du vet, tackar Gud innan maten?
Han följde aldrig med oss till kyrkan!
Du måste prata med honom, berätta hur du känner.
- Jag pratar jämt med honom. - Som du pratar med mig?
Det här är viktigt, Carmencita. Han sårar dig. Jag flyger ner...
Nej! Du vill inte att han ska må bra, så du lastar honom. Det ordnar sig.
Det blir bra.
Kära Tibby, vi kan ha haft fruktansvärt fel om Byxorna.
Enda gången jag har dem häl/jag på att drunkna och drogs upp-
- av en kille som tvingade mig att ta i en levande fisk.
Men jag får i alla fall skissa en massa.
Jag älskar allt med än - förutom att du inte är här.
Massor av pussar och kramar - Lena.
- Hur var det på stan? - Bra.
Jag hittade en tröja i tvätten. Är det din?
Nej, faktiskt så... Jag liksom lånade den.
Jag simmade när jag var nere i hamnen och nån lånade mig tröjan.
"Nån"? Vilken nån, en pojke? Berätta, jag känner allihop.
Bry dig inte om dem, de är dina kusiner.
De också? Hur många har jag?
Byt inte samtalsämne. Fram med det.
Han heter Kostas Dounas.
Dounas? Är han en Dounas?!
Du får aldrig ens nämna dem! De är lögnare, tjuvar, barbarer!
Din morfar skulle dö om han fick höra om det här.
Du får aldrig träffa den här pojken mer, förstår du mig?
- Ja. - Nej, det räcker inte.
- Du måste leva. - Jag lovar.
- Vad ska jag säga? - Grejer om ditt liv.
- Det blir inte vidare intressant. »Vi söker det åkte i en dokumentär.
- En vadå? - En dokumentär.
Å. Som en film, fast trist.
Hej, vi råkade få det här paketet - de måste ha rört ihop adresser.
721, vi bor på 271. Jag heter Bailey Graffman.
Det var du som svimmade på Wallmans, va?
Ja, du var den konstiga med prislappen i pannan.
Jag har nåt till dig.
- Den låg bredvid dig, jag sökte ID... - Så du snodde min börs?
Det var ett rätt annorlunda "tack'
Jag hade nog mer än fyra dollar.
Skulle jag sno dina pengar? Jag letade efter ID-kort i börsen!
Jag såg bara ett Skolkort och en löjlig katt.
Vad har du i din? Wallmanskort och körkort på cykel?
Jag får övningsköra nästa vecka. Är du tio, eller?
Tolv, när jag var tio hade jag ingen Ipod.
Fränt! Vad har du i den, Teletubbies Hit Parade?! Nu väckte du henne!
Det måste suga att vara barnvakt på lediga dan.
- Varför jobbar du där? - Jag behöver ny videoutrustning.
Wallmans var det enda... Varför berättar jag det här för dig?!
- Måste du inte gå nånstans? - Inte direkt.
Du verkar ha mycket klart - gör du en film?
- Mer ett ode. - Till?
Liv i tyst desperation. Mänsklig existens när den är som lamast.
- Du kanske behöver en assistent? - Kanske inte.
Jag kan bära utrustning och så?
Förlåt att jag är sen. Vem är din kompis?
Bailey Graffman. Jaha, jag måste gå. Vi ses, Tibby.
Där är du ju.
- Hej. - Hejsan.
Vi borde spela tennis i morrn.
- Säkert? - Visst. På morgonen?
Är du reda, gamling?
- Tror du att du kan slå mig? - Javisst, ska vi slå vad?
Raring, jag måste kolla cateringen. Kan du titta till Pauls match?
Han är en otrolig fotbollsspelare...
- Vi tittar bara in en sekund på vägen? - Visst.
- Hej! - Läget?
- Ni har väl inte träningsmatch? - Nej, jag kollar motståndet.
Jaha, här har du henne.
- Självsäker! - När jag vet vad jag vill ha.
- Förlängning! - Förlängning...
- Vilken är din? - Paul Rodman.
Så du är guldgossens pappa. Bra spelare.
Al?
Passa, Bridget!
Nu!
Japp, snyggt skott.
- Vi är inte värdiga... - Byte! Vreeland ut!
Det är träningsmatch, alla måste få bolltid.
Vi vet att du är superstjärna, spara det till matchen.
- Vilka har vi kvar? - Din tur, Katie!
Hotellet där vi ska gifta oss är översvämmat.
Reparationerna tar månader. Det som var så perfekt!
Vi hinner aldrig hitta nåt i tid!
Jag beklagar...
- Lydia fick inget ordentligt bröllop. - Pappa dog precis före mitt första.
Kom, vi åker hem. Vi fixar det här.
- Spelar du tennis med Carmen, Paul? - Va?
Lydia behöver mig - och nu kan ni två bekanta er.
- Paul säger ju aldrig nåt! - Ja, han är lite blyg.
Kom igen - det blir kul. Vi spelar i morrn, okej?
Å, Gud! Hur gick det? Klarar du dig? Förlåt!
- Det svullnar! Förlåt! - Ingen fara.
Vi bör nog sluta... jag är hur som helst trött.
Godmorgon, Lena. - Nej, jag tänkte... Här är tröjan.
Vänta! Jag skulle just lägga ut.
- Följ med! - Jag borde inte ens ha kommit hit!
- De berättade. - Du flinar?!
Vi är i släktfejd! Du visste vem jag var, varför sa du inget?
För att gubbars gräl inte har med oss att göra.
- Vad grälade de om? - Det vanliga här: Pengar och fisk!
Min morfar säger att din lurat honom. Din säger att min sålt dålig fisk.
- Och vad är sant då? - Sanningen är att det är fint väder!
- Varför skulle resten spela roll? - För att det gör det!
Tibby!
Jag har fått ett nytt klagomål på att du inte lämnat kvitto.
- Så du drar av på lönen? - Ja. Och blåjeans är inte tillåtna!
Vad gör du med mina grejer?
Jag sa till din mamma att jag är din assistent - hon verkade gilla tanken.
Du, du verkar vara en fin unge...
Nej, en plåga, men jag har vänner. De drog, men jag söker inte fler!
Inte jag heller, men jag vill lära mig att filma. Och jag har ett bra objekt.
Brian McBrian är kung på "Dragon's Lair".
Han sägs ha slagit alla rekord.
Han är helt klart inte lam utan en bra kontrast till filmens nollor.
Gör i ordning grejerna.
Ställ dig bredvid honom, låtsas att du är en beundrare.
Och... tagning!
Arkadspelare syns ofta i butiker - i den här finns Brian McBrian.
"Dragon's Lair" kallar han själv sitt kall.
- Är du ofta här? - Ibland hela dagarna.
Så du är hellre här i OuickMart än ute i verkligheten?
Han kanske anser "Dragon's Lairs" värld mer intressant. Berätta, Brian.
Jaaa... i grund och botten...
...man är Dirk den Våghalsige och året är 1305 e.Kr.
Målet är att rädda prinsessan Daphne som hålls fången av draken Sved.
Första rummet är Ormrummet, det slingrar ormar från taket.
Man får inte ens se draken förrän i rum 23!
Kom igen, öka!
- Han är bakom dig! - Jag vet.
Bandet tog visst slut.
- Resten av intervjun då? - Vi kan alltid komma tillbaka i morrn.
- Om det funkar för dig. - Visst.
God dag! Hur mås? Vilken härlig dag, eller hur?
- Pappa! Har du sovit gott? - Mår du bra?
- Pratar hon spanska? - Går det bra?
- Visst. - Fast det är ingen som förstår.
Lägg av, det är ju inte sant. Han och mamma pratade jämt spanska.
Särskilt när de blev helt kramiga och inte ville att jag skulle förstå.
- Fast det gjorde jag. - Carmen, otroliga nyheter.
- Vi ska hålla bröllopet här. - Stor fest på baksidan.
Dansa under stjärnorna, helt perfekt.
- Var är Paul? - Han hade en tid.
- På sjukhuset? - Varför frågar du det?
Vi spelade tennis igår och jag råkade träffa honom...
Han hade en grej att göra, bara.
Pappa? Vad är det frågan om? Var är Paul nånstans?
Han är i Atlanta och hälsar på sin pappa.
Hans pappa sitter på ett hem - han är alkoholist.
Var månad tar Paul bussen för att hälsa på. Krista vägrar, han...
Hon är inte redo. Lydia vill inte oroa henne, så vi säger att Paul rest bort.
Jaha.
Olivia, brev! Bridget!
Polly! Janna!
Tamponger! Så fint, mamma. Tusen tack...
Du verkar ha det bra. Här är allt fint. Pappa.
Schampo! Väldigt praktiskt, mamma.
Hamburgare varenda dag. Har ni hört? Lördag är ledig!
Halleluja! Hörde jag nån säga "cantina"?
- Var är cantinan? - Vet inte, hurså?
- Han vill att jag kommer med. - Förlåt?
Varför skulle han annars ha sagt det där mitt framför mig?
Här är min favorit med katapulten...
Tyst, jag försöker se om det finns nåt här vi kan använda.
- Vad var det i paketet? - Bara byxorna där borta.
Jag delar dem med mina vänner över sommaren.
De här?
- Vad är så speciellt med dem? - Inget, de bara passade oss allihop.
Verkligen? Undrar hur de ser ut på mig...
...ifall jag skulle få prova dem. Typ nu?
Gör vad du vill, jag behöver lite lugn och ro här.
Tibby! Kan du ta bäbisen?!
Min Carma-poochie-ay! Det här paketet kostar drygt två timlöner-
-så det är bäst att de når fram.
Här i gathörnet ses unga entreprenörer ge prov på talesättet:
"När livet är surt, gör citronsaft." Frågan är: färskpressat eller pulver?
Spela roll om det är gott?
Dessvärre har ingenting hänt med Byxorna på.
En spilld läsk fick Duncan med råttfejset att säga "kvittoslarv."
Det är "Glömt ge kund kvitta" på råltfejsiska.
Jag läste att Bill Gates sålde saft som liten.
- Det vet du inte. Var läste du det? - I en tidning.
Annars har Byxorna bara medfört ungen som kom med dem.
En besserwisser som är på mig som lim.
Hon är trött efter en lång dag.
Vad gör hon där? "Tänker"? Hon försöker gro en hjärna.
Synd att man inte kan posta 12-åringar.
EFTERSÄNDES
OMPAKETERAD
Hallå där, sömntuta. Du, Carmen...
Dags att vakna! God morgon.
Ledsen att väcka dig, men kan Maria ta dina lakan?
- Maria? - Vår husa.
Jag sa att du brukar sova sent, men jag vet inte om hon förstod.
Okej... Kan jag... Jag tvättar lakanen själv.
Nej, nej, var inte löjlig. Klart Maria tar dina lakan.
- Det är fint ute, inte ska du... - Ingen fara, jag brukar tvätta.
Jag brukar tvätta mina lakan själv, folk tvättar själva.
Ja, då så...
- Har du suttit här länge? - Vad gör du här?
Det är en fiskmarknad, jag säljer min fisk här.
- Men det visste du ju redan. - Förlåt?
Man sitter inte i fiskstank utan att vänta på nån.
Jag vet inte vad du menar, jag ritar av kyrkan.
- Får jag se? - Den är ju inte klar...
- Du sa inte att du är konstnär. - Det är jag inte.
Det är du visst. Mina föräldrar gifte sig där inne innan de for till USA.
- Varför kom de tillbaka till Grekland? - Det gjorde de inte.
De dog i en bilolycka när jag var tolv.
Jag flyttade hit till min morfar.
Vad fick dig att rita av just den här kyrkan?
Jag vet inte. Jag gillade att den vid första anblicken ser bortglömd ut.
Men sen inser man att det är därför den är vacker, perfekt i sin ensamhet.
Där ser du. Lena Kaligaris - du är en konstnär.
Och du bör avsluta skissen.
Jag bör gå, ser mina morföräldrar mig här så...
Så vadå? Är det verkligen dem du är rädd för - eller nåt annat?
Vad menar du? Du känner mig inte ens.
Jag försöker lära känna dig, förstår du inte det?
Han har rätt, Car - jag är rädd.
En del av mig vill släppa in honom-
- men så känner jag hur jag reser en mur. Jag fattar inte varför.
Det slår mig nog mest om Kostas:
Trots allt han gått igenom ser han livet på ett så okomplicerat sått.
En sån tro har jag aldrig känt.
Det är sorgligt att folk som Kostas och Bridget som förlorat allt-
-fortfarande är öppna för kärlek-
- Medan jag som inget förlorat inte är det.
- Hon är hos läkaren. - Vem?
Grannflickan. Jag vet inte varför, behandlingen var slut - för leukemin.
Det upptäcktes för några år sen.
- Var det hon? - Ja.
- Vad var det?! - Det är mamma som ringer.
Hej.
- Vad gör du här? - Jag dricker inte.
Men om du inte dansar med mig kanske jag börjar...
Bridget... det går inte.
Det går inte, förlåt.
Jaha, Roberta, vad gillar du mest med jobbet på Wallmans?
Det betalar räkningarna - de flesta.
Jag jobbar deltid i godisaffären.
De har en maskin att blanda glassmaker i och ibland är det trist.
- Så jag experimenterar. - Superhäftigt!
Här - ursäkta att jag är sen.
- Vilken är din bästa hittills? - Oj, jag vet inte...
Häromdan blev en riktigt bra!
Bränd mandel, blåbär och en massa grahamskex.
Baskin-Robbins glassforskare uppfinner tre smaker i månaden.
- Verkligen? - Vet du vem som skulle passa där?
- Du. - Tycker du?
Jösses - tillbaka till jobbet, annars får Duncan spel. Vi ses!
Förlåt, jag vet att du hatar att jag lägger mig i.
- Jag menade inte att paja allt. - Det gjorde du inte. Du var bra.
- Vem har berättat? - Berättat vadå?
Du fick reda på det, eller hur? Att jag har leukemi.
Och jag skulle vilja följa med.
Fast frågar du för att du tycker synd om mig?
Kanske.
- Okej. - Okej.
Vi lägger upp, så blir det perfekt.
- Du är jättefin. - Underbar klänning.
Carmen? Nu är det din tur!
Ursäkta?
- Jag ser ut som en slampa. - Oj!
Barbara kan säkert ordna till det.
Då ska vi se, jaha, vi måste lägga ut här - rejält.
Förhoppningsvis kan vi få fram extra tyg.
Här krävs mycket arbete. Det är nog bäst att börja om från början.
- Bra, kan jag ta av klänningen nu? Naturligtvis, gumman.
Jag trodde inte att pappan skulle gissa så fel på storlek.
Oftast funkar en grov prototyp som en början.
- Vi kan lägga till en korsett. - Klämma in, ja.
Jag vill ha uniforma tärnor - blir hon som Krista?
Helt klart! Vi fixar sömmen på Kristas och börjar om på den andras.
Carmen! "Den andra" heter Carmen! Car-men!
Glöm det här. Säg bara att du inte tänkte på att jag är annorlunda byggd.
Att jag till skillnad från er har en rumpa skräddaren inte kunde täcka.
Eller ännu bättre: Bara säg att det inte finns nån Carmen!
Carmen, gumman!
Ett, två, tre!
Nu bevakar vi! Vi är i slutspel, så vi gör en rockad!
Jessica kör forward och Bridget sweeper! Stanna bak mittlinjen!
Kära Lena -jag skrek när jag läste ditt brev!
Så du hittade en snygging till sist? Jag också - Eric.
Nämnde jag att han är tränare och 100 % förbjuden frukt?
Jag har aldrig åtrått nåt så mycket i hela mitt liv. Jag väntar på Byxorna.
Till dess lägger jag all energi på fotboll.
Fast det verkar bara göra det värre. Jag är besatt!
Och som alla vet kan besatta flickor inte svara för sina handlingar.
Passa, Vreeland!
- Hej. - Tjena.
Du såg mig spela i dag - vad tycks?
Jag vet inte om jag sett nån så intensiv - nånsin förr.
Jag kan ha stilat lite för dig. Lite.
Nej... det är mer än så.
Du skrämmer skiten ur mig.
"Envis på gränsen till hänsynslös."
- Förlåt? - Det var vad skolpsyket sa.
Sen mamma dött tyckte några lärare-
- att jag behövde "utvärderas" eller nåt.
Så jag träffade killen. Jag pratade och han skrev.
Det har jag inte berättat för nån.
- Du, Bridget, jag... - Nej, säg inget.
Inte nu.
Sisten tillbaka!
Här är pengarna.
Har du nyckel? Det verkar inte vara nån hemma.
De letar nog efter mig, men jag klarar mig. Tack.
Klänningen är jättevacker.
Tibby här. Snart piper det, hoppas att du vet vad du ska göra.
Hej, det är jag - på väg hem. Allt sket sig, jag fick spel, skitsamma.
Jag kan inte stanna, så jag ringde dig-
- för att jag visste... att du skulle förstå.
Vet du vad jag gillar mest med stjärnorna? Man ser på dem allihop-
- och bara vet att det måste finnas nåt mer än...
Livet?
Det måste det göra.
- Är du rädd? - Inte för att dö, egentligen.
Det är mer... tid som skrämmer mig.
Att inte ha tid nog.
Tid att hitta mig själv och min plats i världen innan jag måste lämna den.
Jag är rädd att missa nåt.
Vad är det?
Ingenting.
Bridget får allt att bli mycket roligare.
Och Carmen... är jättesmart, men fattar det inte själv.
Och Tibby...
...hon kör sitt eget lopp och det gör mig avundsjuk.
- Varför det? - För att hon vet vem hon är.
- Gör inte du det? - Jag vet inte.
Jag vet nog vem jag vill vara.
Det du sa häromdan om att jag är rädd?
Det är svårt att förklara.
I hela mitt liv har folk liksom uppfattat mig på ett visst sätt.
Och jag kunde inte... Jag kan inte...
- Ingen fara, jag förstår. - Gör du?
Somliga visar sin skönhet för världen för att de vill att andra ska se.
Andra försöker dölja sin skönhet för att världen ska kunna se nåt annat.
Och vad ser du?
Allt.
Kära Bridget - jag lurade mig själv att tro-
att Byxorna skulle ordna upp allt.
Jag ger dem inte skulden för alltihop, men...
Jag hoppas att de bringar dig mer tur än mig - och sunt förnuft.
Visst låter det urtrist, men tro mig.
Lite sunt förnuft är inte så illa.
Bär dem väl. Pussar, Carmen.
Din pappa ringde för att kolla att du kom hem ordentligt.
Jag visste att det skulle gå så här, det var därför jag oroade mig så.
- Jag vill inte vara efterklok. - Bra.
- Morrn! - Sover du aldrig?
- Varför sova? - Paket till dig.
- Å Gud, de är äntligen här! - Vilka?
Inser ni vad det här betyder?!
- Att du kramar ett par jeans? - De får saker att hända.
Heders.
Det var som en freakshow i Blondland och gissa vem som var freak?
- Så illa var det väl inte? - Jo, vidrigt!
Paul sa inte ett ord!
Och Krista är en piffig liten... mardröm!
Hon och mamman var Solsystrar på speed-
- förutom när, Gud förbjuda, nåt ruckade bröllopsplanerna.
Det var nog inte ett enda samtal som inte berörde blommor-
- eller hors d'oeuvres eller gästlista...
De var väl bara uppspelta.
Kan du låtsas vara på min sida här?!
Det handlar inte om sidor, det finns värre grejer.
- Han kunde skött det bättre. - Han skötte det inte alls.
Säg det till honom, kasta inte sten.
Jag kastade inte sten på honom utan på dem! Det är de som förstör allt!
Och vad är det för skenheligt snack om att behandla folk väl-
- när du säger "Fan ta världen", för det är lättare än att känna nåt.
Jag tror att hon får för mycket sol.
Du har nog rätt. Jag ska nog ta en promenad, få lite frisk luft.
- Kan du inte stanna en vecka till? - Terminen börjar på måndag.
Jag bara... jag känner som...
Jag vet. Jag också.
Jag älskar dig, Lena.
Vad gör du?! Sluta!
- Kostas! - Lena!
- Han förvrider ditt huvud! - Det var ingenting, vi dansade bara!
Du lovade mig - är det "ingenting"?!
Är det "ingenting" att krossa hjärtat på de som älskar dig?!
Är det här "ingenting"?
Förlåt...
Här är familjen den högst värderade gåva vi får.
Den heligaste.
Det är när man vänder dem ryggen som man står där utan nånting alls.
Det hände precis som jag tänkt mig - så varför känner jag såhär, Lena?
Hur kan nåt som ska få en att känna sig hel få en att känna sig tom?
Jag önskar att jag kunde prata med mamma.
Jag behöver henne - och det skrämmer mig.
Jag kan ju inte vara barnvakt, vi ska...
Bailey är på sjukhuset, hennes mamma ringde. Hon mår inte bra.
Jag försökte ringa dig.
- Jag kör dig till sjukhuset. - Ingen fara, jag går om jag hinner.
Jag är arg på min pappa.
Varför är det så svårt att säga? Jag kan vara arg på dig.
- Jag märkte det. - Förlåt.
Förlåt, Tibby. Det jag sa var inte snällt, det var hemskt, förlåt.
Ibland är det kanske lättare att vara arg på folk man litar på.
- Men varför är det så? - För att man vet att de älskar en.
Din mamma berättade om din kompis Bailey.
Ja, Bailey...
Hon är inte egentligen min vän, men..
- Lite då, men hon är tolv. - På ditt brev verkade han...
Hon driver en till vansinne! Mitt i en intervju började hon ställa frågor-
- frågor om vad som helst som om hon försökte lära känna dem.
- Kommer hon att klara sig? - Jag vet inte.
Jag vet inte.
Lena Kaligaris?
Papou? Jag måste säga en sak.
Du kan låtsas inte förstå, men jag vet att du gör det.
Folk har alltid sagt att jag liknar Yaya-
- att jag har hennes ansikte och leende, men ingen ser nånsin-
- att jag har en helt annan sida som är precis som du!
Tyst och envis och rädd att visa för mycket.
Så träffade jag nån som förändrade allt.
Han visade att jag kan chansa.
Det var precis som när du träffade Yaya och riskerade allt för henne!
Nu vill jag få ta min chans!
Gå.
Kostas!
Jag trodde inte att vi skulle ses mer.
Jag älskar dig.
- Vad får gästerna i de här? - Jag tar det.
Hallå?
Pappa? Det är Carmen.
- Bra att du ringde. - Jag bara... jag vill...
Ingen fara, du behöver inte be om ursäkt. Du blev upprörd, jag vet.
Nej, det gör du inte. Det är problemet, du har aldrig vetat.
- För jag har aldrig lyckats berätta. - Berätta vadå?
Att jag är arg på dig!
- Allt med dig och Lydia och ungarna... - Det är mitt fel.
Jag skulle ha berättat tidigare, jag är ledsen.
Ja, du skulle ha varnat mig, men det är mer: Du har hittat en ny familj-
- och det känns som om jag inte hör ihop med dig längre.
Som om du bytt mig och mamma mot nåt bättre-
- och jag vill veta varför, skäms du för mig?
Skäms du? Bara berätta vad jag gjort för fel!
Varför gick du? Varför gick du och sa att vi skulle komma varann närmare-
-när det sen aldrig hände?
Och varför hälsar Paul på sin alkoholiserade pappa var månad-
- när du bara hälsar på mig två gånger om året?!
Du verkar så glad åt att vara Pauls och Kristas pappa-
-men tog dig aldrig tid att vara min!
Förlåt.
- Jag är så ledsen. - Jag önskar att det räckte, pappa.
Var håller din lilla kompis hus? Jag vande mig vid att ha henne här.
För ett tag sen såg hon att jag var deppig och frågade om jag ville prata.
Hon var speciell på det viset, va?
Kära Tibby - mitt hjärta svämmar över.
Du lär studsa över att jag säger så här, men det var Byxornas förtjänst.
De är magiska. Låter du dem, så kan de lära med sig lite till dig.
All min kärlek, Lena.
På tiden att du dök upp.
- Vad är det där? - "Dragon's Lair".
Brian tittade in igår och lämnade det.
Det är inte lika bra som originalet, men man kan öva.
Han hjälpte mig till nivå tio, där slottet belägras.
Häftigt.
Han är rätt ok.
Ja, det är han.
Du hade rätt och jag hade fel-
- fast jag har ju oftast fel om folk, så...
Det man måste komma ihåg är att man alltid ändrar åsikt om dem.
Jag tog med nåt åt dig.
Ta-da!
- De Resande Byxorna. - Ja, de kom tillbaka från Lena.
- Hon i Grekland? - Ja.
Hon sa att vi haft rätt, att de är magiska.
Jag känner inte till detaljerna, men jag känner Lena och säger hon så-
-så måste det vara sant.
Så jag tänkte att du kanske kunde ha dem ett tag.
- De passade mig ju inte. - Jag vet.
Men det spelar egentligen ingen roll.
Inget spelar egentligen nån roll.
Du, du måste ta emot dem, Bailey.
Du måste låta dem hjälpa dig.
Snälla.
Jag vet att du är trött, men du får inte ge upp.
Byxorna kommer med ett mirakel - du måste bara tre.
Men Tibby... Byxorna har redan vävt sin magi på mig.
De förde mig till dig.
Jag vill att du gör nåt för mig.
- Vad? - Gör klart filmen.
- Varför? - För att du kan.
Hallå?
Å nej...
Jag ska berätta för henne.
Jag har målat.
Vad sägs om att gå till Marios och fira din hemkomst?
Senare, kanske. Jag är rätt trött efter resan.
Hej, det är jag. Du behöver inte använda det här i filmen.
Fast jag som svimmat på Wallmans kvalat väl in som nolla.
Å andra sidan så är nog du med din prislapp!" pannan också en.
Jag vet inte, i själva verket har vi alla kanske lite nolla i oss.
Lycka är inte att allt i livet är perfekt.
Det kanske är att få ihop småsaker, som att få på sig Byxorna.
Nå en ny nivå i Dragon's Lair".
Och att värdera de stunderna högre än de trista.
Kanske kan man inte begära mer än att leva så gott man kan.
Hej, det är Lena - vi måste prata.
Svarar du inte i telefon längre? Bridget behöver oss!
- Bara öppna det, Tib! - Jag försöker ju!
Jag sa ju att skräpmatsdoft väcker henne.
Vi bjöd in oss själva på ett pyjamasparty.
Fast du verkar ju redan sova...
Jag är så trött.
Då bör du prata med oss.
Så att vi... kan fixa det.
- Den perfekta pizzan. - Det är baconet.
- Nej, oliverna. - Skärp er, ni två.
Vet du vem som skulle ha älskat den här pizzan? Din mamma.
Jag minns en gång när hon skulle göra en egen pizza.
Hon var utsvulten efter en episod. Jag satt i köket och gjorde läxor-
- och hon bara satte igång med den där... saken. Pizza vet jag inte.
Det var mer "allt i kylen" utsmetat på en rund deg.
Märkligast av allt är att vi faktiskt åt den!
Vi slukade varenda bit av den på typ tio minuter.
Och vi skrattade hela tiden. Det var toppen.
Jag tänkte att det kanske inte blir fler dåliga dar.
Att hon kanske fortsätter vara lycklig.
Det är okej att sakna henne, B.
Det är kärvt att sörja, men är det inte värre att inte sörja?
Ni fattar inte.
Bridge...
Jag klarar det inte... det gör för ont.
- Jag vet... - Nej, det gör du inte!
Jag vill bara må bra, vara lycklig, leva!
För om jag känner mig full av liv känns det inte som om hon är död.
Och om jag inte är ledsen så visar det att jag inte är som hon.
Det behöver du inte bevisa för nån.
Du har en styrka din mamma aldrig hade.
Hur han än sökte fann han den aldrig.
- Och du har nåt annat också. - Vadå?
Du har oss.
- Och vi tänker inte släppa taget. - Tack.
Kom hit.
Hejdå!
Jag kommer att sakna dig också.
Sluta, Maggie...
Maggie... Maggie! Morrn!
Kom tillbaka!
Ursäkta mig... Mags!
Har du tappat bort de här byxorna?
Ja, jag gjorde nog det... tack.
- Vad gör du här? - Jag letade faktiskt efter dig.
Vi bor på Hobart Place, inte Street - det är rätt förvirrande.
- Jag ska tillbaka till Columbia. - Inte i närheten...
Nej, det är inte precis i närheten.
Jag ville bara säga att det som hände var mitt fel.
Ansvaret var mitt. Jag borde ha vetat bättre...
Jag försökte ju inte precis hindra dig. Jag ville av helt fel skäl.
Och allt jag försökte fly från-
- hann i stället ifatt mig mycket snabbare.
- I alla fall... är vi vänner? - Vänner.
När du är 20 och förmodligen fotbollsstjärna vid nåt stort college-
- och en miljon killar är efter dig... lova att du ger mig en chans.
- Topp. - Härligt.
- Tack... - Sköt om dig.
- Go... de... Gud! - Ni är här allihop!
Som jag saknat dig!
När jag hittade ditt brev försökte jag komma tidigare, förlåter du mig?
Jag trodde att du kanske ändrat åsikt om bröllopet.
- Så vi ändrar åt henne. - Ska vi ta en tur?
Vad snackar ni om?! Nej!
- Din fars bröllop är viktigt. - Då kan han ringa och säga det.
Han kanske hämtar sig efter ert senaste samtal? Föräldrar gör fel.
- Vi ser det de inte kan. - Han slänger ut mig.
Han slänger inte ut dig - och i så fall är vi där.
- Jag tänker inte åka! - Men du ska ju åka!
Här är min utsikt och här är kusinernas åsnor:
Här är George och George Jr. Här är kalderan...
- Jag vill se killen. - Jag smyger in när det börjat.
- Kalderan är toppen på en vulkan. - Och vi sticker direkt efteråt.
- Gud, Lena! - Visst är han underbar?
Jag menade att du höll i en fisk - och attackera inte föraren!
- Kan föraren mutas att vända? - Tibby är den enda med pengar.
Jag har slutat på Wallmans!
- Ska vi ritualbränna din uniform? - Den togs in - namnlappen är kvar.
Kan vi bränna den?
Hur blev din tråkomentär?
Den utvecklades till nåt helt oväntat.
Vad ska den heta?
Bailey.
Carmabelle, kom igen! Vi blir sena!
Vad gör hon där inne?
- Carmen? - Jag har ändrat mig, jag kan inte.
- Klart du kan! - Nej, det kan jag inte!
Kom ut, jag lovar att allt blir bra.
Hur kan du veta det?
För att jag har nåt här. Bär dem, de ger dig med.
Jag kan inte ha jeans på bröllop. Och din vecka är inte slut.
Regel elva: "I nödfall går Byxorna automatiskt till system i nöd."
- Det finns ingen regel elva. - Det borde det. Jag åberopar den!
Ja, det låter som en lysande regel.
Tar du på dem själv eller måste vi göra det åt dig?
Vi har samlats här i Guds och vittnens närvaro-
-för att viga dessa två i äktenskap.
Ursäkta... kan du stanna upp där för ett litet ögonblick? Ursäkta mig.
Det finns en viktig familjemedlem som borde stå här med oss.
Min dotter.
- Carmen? - Jag är inte klädd, pappa...
Jag behöver dig...
Kom här, gumman...
Förlåt.
- Jag måste gifta mig. - Visst. Förlåt.
Nu kan du fortsätta.
Vi har samlats här i Guds och vittnens närvaro-
-för att viga dessa två i äktenskap.
Inga plikter är skönare än de...
Visst kan man säga att Byxorna förändrade allt-
- men jag tror att förändringen kom för att den måste.
Byxornas magi låg i att bära vittne om det och hålla ihop oss-
- när inget verkade kunna bli sig likt igen.
En del blev det aldrig heller.
Men nu visste vi att hur långt åtskilda vi än va!...
- ...hittade vi tillbaka till varann. »Och kunde klara vad som helst.
Till oss - de vi var och är och de vi ska bli.
- Till Byxorna. - Och systerskapet.
Och nuet och resten av våra liv.
Tillsammans och åtskilda!
Subrip: TomTen
KÄR I KOSTAS
BAJA. KALIFORNIEN - MEXIKO
BAILEY VAR HÄR
Översättning: Henrik Brandendorff www.sdimediagroup.Com
[SWEDISH]