КУДИ ПРИВОДЯТЬ СНИ
Джон Войт
Елен Берстін
Джеф Деніелс
Даґмара Домінчик
Стівен Грейм
Майкл імперіолі
Ця історія про чоловіка на ім'я Едді починається з кінця.
З моменту, коли Едді вмирає.
Композитор Девід Гіршфелдер
Оператор Крамер Моргенто
Продюсер Говард Елліс
Вам може показатися дивним, що історія починається з кінця.
Але, кінець - це і початок.
Автор сценарію Мітч Елбом
Тільки ми ще цього не знаємо.
Режисер Ллойд Крамер
Це ти загубив?
Тоді мені краще спуститися і віддати це тобі?
Так я і думав! Добре.
Тобі подобається ця кулька?
- Спасибі, Едді Співробітник. - Просто Едді.
Але у тебе написане "Едді Співробітник".
Едді - це ім'я, а Співробітник- це моя робота. А це просто сорочка.
Крута робота!
Ну, наздоганяй свого батька.
"Причал Рубі"
Багато років тому люди вважали "Причал Рубі" чарівним і таємним місцем.
"Чудеса світу"
Колись навіть Едді так думав.
- Що ми лагодитимемо сьогодні, тату? - Не знаю, Едді. Те, що зламається.
Де ти був?
- Привіт, Грейсі. Як фокуси? - Чудово.
- Привіт, Едді. - Доглянеш за моїм хлопцем?
- Звичайно, а ти надовго? - Не дуже.
йдемо, Едді. Хочеш що-небудь полагодити
- Ще не готово? - Як нова, тато.
- Де твій брат? - Не знаю.
Так знайди його.
Що з вами таке? Він вже повинен був прийти.
Де тебе носило?
Ці хлопці... Вони забрали мою куртку!
Їх було четверо. З двома я б справився, але четверо...
Ну? А ти чого чекаєш? Чого стовбичиш!
Розберися з цим!
Чудова куртка!
Знову! Подивися на себе!
Подивися, у тебе кров!
- Значить, розібрався з ними? - Про що це ти? Це ти його втягнув?
Я питаю, ти розібрався з ними?
Так.
Молодець.
Чесне слово! Ці бійки повинні припинитися!
Ти ж збираєшся стати інженером! Хіба ні?
А як ти ним станеш, якщо у тебе всі руки покалічені?
- Едді дуже тупий, для цього. - Ей, обережніше!
Замовкни! і ти теж!
Війна в Європі починається - вам повезе якщо ви взагалі знайдете роботу.
Едді! Едді! Ти тут?
Так.
- Едді, нам потрібні ключі від шістнадцятих воріт.
Вже йду.
Остання година життя Едді нічим не відрізнялася від інших.
Діти любили Едді.
Підлітки доставляли головний біль.
Припини! Ти що робиш! Це небезпечно!
Вони хочуть пробратися сюди Джейсон. Зупини їх.
- Едді Співробітник? - Просто Едді.
Едді, ти можеш...
Малятко, у мене багато справ.
Можеш зробити мені звіра?
- А де твоя мама? - Вона там. Їсть.
- Без тебе? - З своїм другом.
Ось, дивися, зробимо так. Дивися.
Туди-сюди... От так.
- і вийшов... - Це зайчик!
- Точно, зайчик. - Спасибі!
йди, покажи своїй мамі, що у тебе є.
Едді катався на всіх атракціонах в "Причалі Рубі"
щоб перевірити їх.
Він майже відчував, коли наближалися проблеми,
коли усередині механізмів починалися збої.
Едді часто думав, що це не сама гідна старість
але було таке його життя.
Діти звали його Едді Співробітник. Ним він і був.
Можна я піду, тату?
Полагодив? - Полагодив.
Отримай!
Ти готовий, містере!
Готовий!
Тренуєшся вбивати, хлопче?
Здрастуйте, містер ши.
У тебе ще залишилися дрібні гроші або все поглинув тир?
Це була остання.
А де твій батько?
Ми разом з ним воювали.
Коли ти на війні, ти не думаєш.
Просто стріляєш, стріляєш,
а потім молишся, щоб повернутися додому.
Якщо почнеш думати, загинеш.
Едді! Там автомат зламався! швидше, Едді, швидше!
швидше ж!
Просто потрібно повернути важіль. От так. Запрацювало.
- Жонглюй! - Так, по жонглюй, Едді, давай!
Гаразд, гаразд. Ось чарівний м'яч.
Як він це робить? Краще шоу на землі.
Дивіться, хлопці, і ви не повірите своїм очам.
Даруйте.
Що?
Ми з друзями шукали лимонад.
Так. Намет там, поряд з каруселлю.
Але вона вже закрита.
Але це можна улагодити.
- Так у вас є ключі від всіх наметів? - У мене є ключі від всього.
Ну, якщо чесно, це ключі мого батька.
Він тут працює, все лагодить.
А я просто допомагаю йому, щоб накопичити грошей на навчання.
Після армії, звичайно.
- Вас призивають? - Так, на тому тижні.
Я повинен виконати свій борг.
Ну, мені пора, мої друзі вирішать, що я заблукала.
Сувенір.
- Я не знаю вашого імені. - Маргарита.
- А я Едді. - Спасибі за лимонад, Едді.
- Ось і іменинник! - З днем народження, бос!
Давай, Едді. Розвеселися. День народження тільки раз в році.
Загалом, так.
- Скільки тобі стукнуло? - Багато.
- Сподіваюся, я доживу до твоїх літ. - Навіщо?
Поклади інструменти на місце.
Це тут не випадково.
Не забудь, у мене відгул у вихідні.
Ми з Марією поїдемо в Маямі, у нас роковини.
- Ти бував в Маямі? - Я?
Я ніколи ніде не був. Я бігав з гвинтівкою.
- Візьми. - Ні, я не можу.
Купи подарунок дружині.
Ти упевнений? Спасибі, приятель.
- Цього достатньо? - Тримайте.
Спасибі.
Маргарита, ти хочеш його розрізати
- Це від кого? - Не знаю.
Я полюбила тебе, ти це зрозумів.
Ти завжди знав це.
З тобою я щаслива.
- Ти така красива. - Спасибі.
- Едді, тобі жахливо? - Ні.
- Я б боялася. - У тебе не бойовий характер.
Подивися на це так: я побачу інші країни.
Мені завжди цього хотілося.
- Я ніколи не була так далеко від дома. - Я теж. Але все зміниться.
Правда?
Я не хочу провести все життя в "Причалі Рубі".
Маргарита...
Тобі не потрібно просити мене.
Так? Просити про що?
Чекати.
Просто не вмирай!
Я не помру. Не помру.
Едді! Едді!
Я бачу! Бачу! Злазь туди!
Будь ласка, дотримуйте спокій!
- Хто там з тобою? - Віллі.
- Скажи Віллі, щоб підняв важелі безпеки. Зелена кнопка на панелі.
Зрозумів?
Потім спустимо людей.
Будь ласка, не панікуйте!
Гідравліка, мотор, троси...
- Там на панелі, важелі безпеки. - Так, я зрозумів.
Дивитися на мене, вниз не дивитися.
Це трос!
Скоро все закінчиться.
швидше, вона зараз впаде! Вона впаде!
Назад! Всі назад!
Вона впаде! Назад! Назад!
швидше!
Всі назад! Назад! Вона впаде!
Всі назад!
Це історія про чоловіка по імені Едді.
Але кінець його життя був тільки початком.
Едді нічого не бачив в останні секунди життя.
Він не відчув болю.
Він відчував тільки легкість і спокій
неначе весь біль, який він випробував в житті, зник.
А потім він прокинувся.
"шоу потвор"
Отже, пані та панове? Чи бачили ви що-небудь більш жахливе?
Дивіться як слід на цього дикуна! Це не людина!
З самого найвіддаленішого кута землі
привезли ми сюди цього нещасного.
Привіт, Едвард. Я на тебе чекав.
Едді вже бачив цю людину.
Не бійся. Не бійся.
Він не знав, чому бачить його знов.
Ти відчуваєш себе, як дитина?
Це тому, що ти знав мене в дитинстві.
Тут ти почнеш з тими ж відчуттями, що були у тебе на землі.
Ти поки не можеш говорити.
Це такий урок від Бога.
Учить слухати.
Скажи мені
ця карусель
все ще найшвидша на землі?
Так я і думав.
Тут ні, що не міняється.
А подивитися вниз, крізь хмари неможливо.
Так.
Ти помер.
Нещасний випадок.
Як давно?
Хвилину, годину, тисячу років тому.
Де ти?
А як ти думаєш?
На небесах.
Тут на небесах ти зустрінеш п'ятеро людей.
Кожний з них зіграв свою роль в твоєму житті.
Люди думають, що небеса - це райські сади, гори, річки.
Але , що є види без заспокоєння?
Це найбільший дар Бога, Едвард.
Зрозуміти своє життя на землі.
Тому ти тут.
Коли я помер, мені розказали про моє життя п'ятеро.
А потім я чекав тут тебе
щоб розказати тобі мою історію яка стане частиною твоєї.
Ти тут танцював?
Я ніколи не танцював з жінкою.
Я був нервовою дитиною і нервовим чоловіком.
Всього боявся.
Що з тобою? Ти зовсім безрукий!
Аптекар, щоб вилікувати мене, дав мені нітрат срібла. Знаєш, що це?
Так. Отрута. Але, тоді цього ще не знали.
Я випив його, і коли він мені не допоміг, випив ще.
Від нього моя шкіра посиніла.
Побічний ефект. Назавжди.
Моє життя людини закінчилося
почалося життя виродка.
У мене було багато імен: Алжир, Танзанія...
Я там ніколи не був, але звучало екзотично.
Одного разу я приїхав сюди. "Причал Рубі"!
Океан. Пісок.
Я міг гуляти вранці, поки не було відвідувачів.
Я відчував дихання моря як звичайна людина.
Я був тут щасливий, поки не помер.
Чи бачиш, Едвард, це не твої небеса
а мої.
Що?
Що тебе вбило?
Ти.
Що з тобою? Ти , що, півчий?
Заткнися, ти, мішок з вітром!
- Герман! йди вгору! - йду! Зараз йду!
Забирайся!
- Потрібна газетка, містер? Потрібна газета? - Спасибі, синок.
Газета!
Бачиш цього хлопчика?
А чоловіка в машині?
Це був мій другий раз за кермом.
В суботу вранці. Я думав ні, що не трапиться.
Мені так подобалося бути за кермом. Як звичайна людина.
Обережніше! Бережися!
Тихіше. Тихіше...
Те, що трапилося. Цей хлопчик...
У мене кров стукала в скронях.
А серце було слабим.
і воно не витримало.
В поліцейському звіті було написане: серцевий напад.
Ніхто не бачив. Ніхто не знав.
На виродка не звертають уваги навіть коли він вмирає.
Люди просто продовжують жити.
Тепер ти зрозумів, чому ти тут. Це був ти.
Господи, допоможи мені! Містер, я не хотів цього, щоб ви померли. Я не знав.
Як ти міг знати Ти ж був дитиною.
- А зараз я повинен за це заплатити. - Заплатити.
За мій гріх. Я для цього тут Ради справедливості?
Ні-ні. Ти тут, щоб я тебе чомусь навчив.
Кожен з п'яти людей, що зустріли тобою тут, де, що прояснять для тебе.
У результаті ти зрозумієш про своє життя , щось важливе.
- Чому я повинен взуватися Джо? - Помовч!
Не вертися!
Сьогодні мій день народження! Я не хочу йти!
Люди не завжди роблять те, що хочуть.
Я пам'ятаю це. Ми повинні були йти на похорони.
Ваші?
Сьогодні мій день народження!
Я тобі , що сказав?
Що я сказав? Помовч!
Мама?
йдемо, синок.
До мене прийшло мало народу.
Але це несправедливо!
Я по власній дурості вибіг на дорогу! Я повинен був загинути, а не ви!
Життям і смертю управляє не справедливість.
інакше жодна добра людина не померла би молодою.
В моєму житті люди теж вмирали замість мене.
Літаки, що впали, на них повинен був бути ти.
Пожежа в будівлі, звідки ти вийшов годину тому.
Немає нічого випадкового.
Ми всі зв'язані між собою.
Це добре.
Добре? , що ж доброго в тому, що ви померли?
Ну, ти вижив!
Але я вас не знав. Ми чужі один одному.
Чужі - це ті, з ким тобі ще належить познайомитися.
А зараз я йду, Едвард.
Далі мені не можна.
Почекайте.
Та дівчинка, в парку... Я намагався врятувати 'і"і'.
Я тримав 'і"і' ручки - я, напевно витягнув 'і"і'. Далі я не пам'ятаю.
Я врятував 'і"і'? Або мій останній вчинок був невдачею?
Цього я не знаю.
Значить, моє життя було марним.
Марних життів не буває.
Будуть і інші: твою подорож ще не закінчено.
Можу я запитати
Куди ви йдете?
Я не йду.
- Я не зміг заснути. - Я теж.
Коли нас знову відкриють?
Я не знаю. Запитай поліцейських.
Мені все ще не віриться.
Я завжди думав, що він дуже упертий, щоб померти.
Едді чекали другі небеса
хоча "небеса" - не те слово яке він би вибрав.
Він подорослішав, став сильнішим
і бігав важкими кроками солдата.
Віспа!
Віспа! Тиф!
Правець! Жовта лихоманка!
Знаєш, я так і не зрозумів, що таке жовта лихоманка.
Стільки щеплень від всіх цих хвороб, а я все одно загинув в розквіті сил.
Це якось неправильно.
Всі ці уколи не врятували мою руку.
Хто ви?
Як тобі яблучка?
Правда, смішно?
Спускайтеся!
Підіймайся!
і не дивися вниз, голова закрутиться.
Ти сильно постарів.
Це комплімент.
- Тобі вже пояснили правила, солдатів? - Я помер.
Це вірно.
Ви - моя друга людина?
і це вірно. Залишив тобі каску і твою гвинтівку.
Хоча тут вони тобі навряд чи потрібні.
- Капітан? - Так точно.
Мене ти точно не чекав побачити
Ей, Златовласа, другий такий красень як я, тобі не попадеться.
- Д, нуль, шість, це А, нуль, шість, прийом.
- Д, нуль, шість, як, що вас засічуть просигнальте двічі, прийом.
Давай, Рабоццо, ворушися. Підніми це.
Жарко. А я ще повинен все це тягнути.
Пробач, дівчинка, у тебе плямочка на платтячку?
Заткнися!
У нього з головою погано!
Ми повинні закріпитися там.
Я не можу.
Не можеш , що ти хочеш цим сказати
Просто сидітимеш тут Вставай! Живо вставай!
Пригальмуй, Мортон. Легше! Поки ти нікого не убив. У мене є ідея.
Давай мені свій рюкзак, Рабоццо.
Давай.
Біжимо наввипередки до капітана. Я з його рюкзаком.
Той, , що програв тягнутиме його до темноти.
йде, Златовласа. Давай.
Ти упевнений, що справишся, Едді?
Ти коли-небудь вибігав на американські гори з молотом? Давай.
Молися, приятель.
- Ви , що робите, дурні? - Це забіг, капітан!
- Забіг? На відкритій місцевості? - На три. Раз, два...
Дивися, як Едді біжить!
Напевно, на ярмарках наввипередки бігав.
Бігом, бігом! Вогонь!
Давай, Едді!
Капітан? Це точно ви.
- Але ви виглядаєте... - Таким, як при останній зустрічі?
Розумієш, час - це не те, , що ти думаєш, як і смерть.
Я думаю, це як з Адамом і Євою.
В першу ніч Адама на землі, коли він ліг спати
він, напевно, думав, що це кінець.
Очі закриваються, мир закінчується його ні... , що він знав про сон?
А на ранок він прокидається!
Світ все ще тут, але у нього тепер, щось є - вчора!
А ти маєш рацію. Немає значення плювати немає значення палити.
Старі звички, я думаю.
- Послухайте, капітан, сер... - В цьому теж немає значення, але мені приємно.
Капітан, тут якась помилка.
Мені тут не місце.
Я прожив нікчемне життя, розумієте? Ніде не був. Не зробив нічого.
У тебе не було роботи?
Робота була.
Тупа робота. Я лагодив атракціони в парку розваг.
"Причал Рубі"?
- "Причал Рубі". - Те місце, про яке ти нам розказував?
Ми всі хотіли з'їздити туди після війни.
"Безкоштовні поїздки з красивими дівчатками на каруселях".
Точно.
Ти кого-небудь з хлопців ще зустрічав? Мортона? Смітті?
Мортон. Смітті.
Кидай гранату!
Кидай, Джоні, швидше!
Джоні! Граната!
Едді навчився беззвучним молитвам війни.
Навчився йти декілька днів без відпочинку і ночей без сну.
Навчився брати в полон, але не попадатися самому.
А одного разу вночі, на Філіппінах він пізнав і це теж.
- Хто тут! - Заткнися.
Ви, мерзотники!
- Едді? - Ти ж чув, заткнися.
Господи, вони нас уб'ють!
- Ні, після війни я їх більше не бачив. - Так, люди втрачають зв'язок.
Отже?
Ти повернувся в той парк, влаштувався на роботу, а , що потім?
Потім нічого. Я нікуди не виїхав. Хоча і хотів.
Але не склалося.
Гроші. Моя нога...
Я так і не зміг забути війну.
Може, тобі не було призначене.
Рабоццо!
Візьми цю.
З'їж ще небагато, постарайся.
Добре. Молодець.
- Що з ним? - В цій щурячій норі? Що завгодно.
- Він зовсім не може їсти. - Є
Мені холодно. О, Боже...
Тихіше, приятель, тихіше.
Де інші?
Програють цю війну.
Наскільки ж все безнадійно як, що використовують навіть нас?
Щоночі хтось дезертирує. Як щури біжать з корабля.
- Довго ще? - Вже ні.
Я бачив, як вони риють ями. Готують баки з нафтою.
Навіщо?
Щоб спалити докази. Вони риють нам могили.
Встати! Встати!
Він хворий.
Встати! Встати!
Він хворий, ти, сучий син!
Едді, заради Бога!
Ні!
Ні!!
На війні я спочатку молився щоночі.
Я брав фотографію Маргарити і вкладав угоди з Богом.
Я говорив: "Я пробуду ще тиждень солдатом
в обмін на тиждень з нею;
я віддам Тобі ще місяць такого життя
в обмін на місяць з нею".
Спочатку?
Я перестав в ту ніч, коли загинув Рабоццо.
Після цього я думав тільки про те, щоб повернутися.
Повернутися звідти. Живим і неушкодженим.
Чого, звичайно ж, не трапилося.
Найогидніше - це те, що я мертвий,
а відчуваю себе здоровим.
Яким я був колись.
Ти все ще жонглюєш?
Капітан.
Здається, у нас є шанс.
- Про , що це ти? - Я умію жонглювати.
Що?
Я умію жонглювати. Камінням.
Ей, ти! Там!
Я умію жонглювати.
Жонглювати, жонглювати.
Так, тут. Дай мені спробувати.
Дай. Я зможу.
Що відбувається?
Можна?
Так!
Подобається? Так? Дивися.
Давай мені ще один. Ще один.
- Ще? - Так, ще один.
Ще один. Я зможу.
Так, ще один. Я буду ними жонглювати.
Добре.
Так.
Так, добре! Відмінно, відмінно.
Дуже добре, так?
Ще один.
- Ще один? - Так, чотири.
Чотири?
Чотири камені. Так. Я зможу.
Я зніму найближчого до дверей. Мортон?
Тільки дайте шанс!
Так, відмінно. Давайте сюди.
Вони дають нам каміння.
Добре, відмінно, добре.
Просто розважаємося.
Жонглюємо. Жонглюємо.
- Ти правда такий добрий? - Я був подаючим.
Дивися. Він добрий! Сьогоднішній американський клоун.
Ви тільки подивитеся! Це щось, пані та панове!
Дивіться!
Ваш той, який зліва, ясно?
Смітті, твій справа.
- Отже, готові до чотирьох? - До чотирьох!
- Хлопці, готові на чотири? - Чотири!
- Чотири? - Чотири!
- Чотири. - По моїй команді.
Раз!
Два! Три!
Чотири!
За Рабоццо!
Це була війна, Едді.
Я весь час думав про неї
все життя.
- Ці сни... - У всіх солдатів є сни.
Ми могли просто втекти і не знищувати все селище.
А , що тобі снилося? В тих снах?
Едді, що ти робиш?
Так! Спали все, Едді!
Спали це чортове місце!
Ось це вогонь!
Залізай!
Едді! йдемо!
швидше! швидше!
- Едді, що ти робиш Ти куди? - Там хтось є!
Едді, нам пора виїжджати!
- Там хтось є! - Давай, біжимо, швидше!
- Мені здається, там хтось є! - Едді!
Ворушіться! Їдемо!
- Ей, ти загинеш! Виходь! - Едді! Там нікого немає, йдемо!
Давай же, нам пора йти, швидше!
йди сюди, я не стрілятиму.
Я солдат.
Я солдат! Я солдат!
Ти пам'ятаєш, як вибрався звідти?
Тебе тоді сильно зачепило. Ти втратив багато крові.
Хлопці заштопали тебе, як могли.
Ті літаки... Я не бачив як вони наближалися.
Після цього все змінилося.
Я більше не міг бігати.
Не міг грати в бейсбол.
Раніше я плавав, як риба.
Ти не перестав ходити.
Ні, я перестав рухатися.
Я як би зупинився.
Я говорив тобі, що я з сім"і' військових?
Мій батько був військовим
його батько і його батько теж.
За столом ми говорили: "Так, сер. Ні, сер". Я тільки одержував накази.
Потім почалася війна, і раптом це я віддаю накази.
Ці хлопці чекають моїх розпоряджень. Вони думали, я зможу їх врятувати.
Як і ти, правда?
Так.
А я не міг. Я теж одержував накази, як всі.
Але я думав, що як, що і не врятую вас
хоча б ви будете разом.
Посеред такої війни починаєш це цінувати.
"Ми повернемося додому разом."
Саме.
"Повернемося додому разом." Це мало значення.
Сподіваюся.
Чому ви так говорите?
Тому , що в тебе стріляв я.
Тільки не ви! Не ви!
Не ви!
Зроби це.
- Давай. - Не ви!
Розповіді про трагедію в "Причалі Рубі" декілька днів були у газетах.
Потім їх змінили інші новини.
- Так. Досить акуратно для старого. - Ти здивований?
Не думаю, що ми знайдемо тут номери банківських рахунків.
В цій квартирі Едді виріс. Не знаю чому він так і не переїхав.
йому потрібен кондиціонер.
Може, не хотів міняти вигляд.
Ось і наш солдат.
Привіт, Едді.
З днем народження, синок! Ось твій торт.
З днем народження!
З днем народження, Едді!
- Джо, у тебе є сірники? - Ось, візьміть.
Добре.
Молодець.
Ти молодець, синок.
Він непогано виглядає, враховуючи обставини, так, тату?
Ти відмінно виглядаєш, синок. Правда, відмінно, Едді.
Мерзотник! Як ви могли це зробити! Як ви могли?!
- Остигни. - Моя нога! Моя нога!
- Моє життя! - Остигни.
- Моє життя! За , що?! - Мені довелося.
Як? Чому?
- Чому? - Я відняв у тебе ногу, щоб врятувати життя.
Ти б загинув тоді у вогні.
Ти як збожеволів, практично нокаутував Мортона.
Ще секунда - і ми б не дістали тебе з вогню.
Усередині нікого не було. Що на мене найшло?
Я бачив це багато раз.
Коли солдат доходить до межі він втрачає контроль.
іноді посеред ночі хто-небудь встає і просто йде
ніби живе тут, за рогом.
- Чому я просто не помер? - Твій час ще не прийшов.
Я просто не міг допустити щоб ти згорів живцем.
Я думав, що нога відновиться.
Мортон витягнув тебе звідти. А інші доставили додому.
Що це значить: "інші доставили додому"?
Те, що я вже говорив: правець жовта лихоманка...
Всі ці уколи - порожня витрата мого часу. Дивися.
Добре горить! Ура, ми їдемо додому!
Едді! Тримайся, Едді!
Давай, Едді, подивися на мене.
Ну ж, Едді! Тримайся, Едді!
Біс!
Я відстрелю цей замок. А ви повартуйте.
Давай, Едді!
Тримайся, гаразд? Давай, Едді!
Ми їдемо додому! Ти ж хочеш додому? Едді!
Подивися на мене! Подивися на мене!
Подивися на мене! Розплющ очі!
Це наш?
Капітан...
Я нічого цього не пам'ятаю.
Думаю, те, що залишилося від мене, розлетілося на шматочки тут, навколо.
- Ви тут поховані? - Можна і так би мовити.
Так, тут я похований.
Смітті, Мортон - я не бачив їх в лікарні.
Коли я повернувся додому, я не задавав питань. Я хотів все забути.
- Ви були тут весь цей час? - Я чекав тебе.
- Так сказав і Синій. - Так, він теж чекав.
Він виконав свою місію.
Я тут для того ж.
- Що ви тут робите? - Приношу в жертву.
Я свою. Ти теж.
Тільки ти тоді не зрозумів. Розсердився.
Все думав про те, що втратив.
Ти не зрозумів.
Жертви не потрібно соромитися.
Нею потрібно гордитися.
Якщо люди перестають жертвувати заради інших, вони втрачають щось важливе.
Це найблагородніший вчинок.
- Але ви втратили все. - Що ж, в цьому і є значення жертви.
іноді ти думаєш, що втрачаєш щось а ти просто передаєш це іншому.
Пробач мене за твою ногу!
Саме цього я і чекав.
- Капітан? - Так?
Чому тут
Тобто, ви ж можете вибрати, де чекати
Я помер, не знаючи нічого окрім війни.
Я хотів побачити, як виглядав цей світ. Поки ми не почали вбивати один одного.
До війни.
Але це війна.
Ми з тобою бачимо по-різному солдат.
Ось, що бачу я.
До речі, я не палю. Це теж те, що бачив ти.
Для чого палити на небесах?
Це твоє.
Що ж... Успіху!
Почекайте. Почекайте. Та дівчинка в парку. Я врятував 'і"і'?
Я не можу пригадати. Відчуваю тільки її ручки.
Її маленькі ручки. Я просто хочу знати, і це все.
Я не можу тобі сказати.
Але дехто може.