Ne možemo ih više zadržati.
Požuri.
Ajde.
Brže.
Pa pobogu, gde je više. Evo ga.
Pročitaj im više odluku.
Odluka suda je...
da će parfemist, Jean-Baptiste Grenouille,
biti zakovan za drveni krst.
Sa licem okrenutim prema nebu.
Dobiće....
dvanaest udaraca sa gvozdenim štapom u prepone, ruke...
u ramena, bokove i noge.
Ostavićemo ga da visi do smrti.
Obavićemo sve uobičajene radnje milosti...
nezabranjene od krvnika
U Francuskoj 18-og veka živeo je jedan od
najnadarenijih i najozloglašenijih ljudi svog vremena.
njegovo ime je bilo Jean-Baptiste Grenouille.
I iako je njegovo ime zaboravljeno danas
to je zbog toga što je njegova cela ambicija ograničena
na domenu koja ne ostavlja trag u istoriji...
...kratkotrajno carstvo mirisa.
P A R F E M Hronologija jednog zločina
U periodu o kojem pričamo,
vladao je smrad nepoznat našem modernom čoveku i ženi.
Taj miris je bio najjači u Parizu,
jer je Pariz bio najveći grad u Evropi.
I nigde u gradu taj miris nije bio odbojniji nego na ribarnici.
Evo ti, doneću još jednu kutiju.
To je bilo ovde, na najsmrdljivijem mestu u kraljevstvu,
17. jul 1738. godine
Jean-Baptiste Grenouille je rođen.
To je bio 5 porođaj njegove majke.
I svi su doneseni ovde ispod njenog štanda,
i svi su bili tiha ili polu tiha novorođenčad.
Jeste li dobro?
Do večeri svi bi bili počišćeni zajedno sa ribljim utrobama u reku.
To bi se dogodilo i danas da Jean-Baptiste nije odlučio drugačije.
Ko to plače? Ovde je beba...
Šta se tu događa?
To je novorođenče. - Gde je majka?
Upravo je bila tu.
Pokušala ga je ubiti, vlastito dete. - Pokušala je ubiti svoju bebu.
Eno je.
Stani. - Ubico!
I tako su prvi zvuci koji su izašli iz Jean
Baptisteovih usta poslali njegovu majku na vešala.
Jean-Baptiste po službenoj naredbi je poslan u sirotište gospode Gaillard.
Koliko ih je danas? - Četvoro, ustvari troje i po.
Kao i inače, više mrtvi nego živi. - Samo uzmi novac i potpiši.
Napravi mesta. - Gde?
Pokreni se.
Hajde, beži.
Je li mrtvo?
To neće biti u mome krevetu. - Izbacimo ga onda.
Šta ako počne vrištati? -Ubijmo ga.
Pritiskaj jače.
Šta to radite?
Za gospodu Gaillard Grenouille je bio izvor prihoda kao i svi drugi.
Deca su uskoro primetila da je drugačiji od ostalih.
Do pete godine Jean-Baptiste još nije mogao govoriti.
Ali rođen je s talentom, zbog kojeg je bio jedinstven među svojom vrstom.
Nije da su ga druga deca mrzela...
ali osećali su se nervoznim u njegovom pristvu.
Polako je počeo shvatati da je njegovo fenomenalno
čulo mirisa bio dar koji je dat njemu, i to samo njemu.
Kad je Baptiste napokon naučio govoriti, ubrzo je shvatio
da je svakodnevni govor bio neadekavatan
za sve čulne doživljaje koje su se skupljali u njemu.
Drvo.
Toplo drvo.
Trava... mokra trava.
Kamenje... Toplo kamenje.
Hladna voda.
Mokro kamenje.
Žablji kamenčići.
Nešto...
Nakon njegove 13-te godine, Gaillard nije imala više mesta
u svom sirotištu za Baptistea, pa ga je odlučila prodati.
Dođi.
Deset franaka.
Od prvog udisaja smrada koji je obavijao ovog čoveka...
Sedam i ništa više.
Grenouille je znao da će njegov život vredeti
tačno onoliko koliko će i radom i obaviti.
Na nesreću gospođe Gaillard, pogodba je bila kratkog veka.
Retki su preživeli više od 5 godina u Grimalovoj kožari.
Ali Jean-Baptiste se pokazao izdržljivijim kao i najotpornija bakterija.
Prilagodio se novoj sudbini i postao uzor marljivog rada.
Radeći 15, 16 sati dnevno ljeti i zimi.
Postupno je postojao sve svesniji da postoji i drugi svet izvan kožare.
Gde je ležala utopija neistraženih mirisa pohranjenih za njega.
Grenouille.
Dođi s nama, vodim te u grad na dostavu.
Jean-Baptiste Grenouille je izvojevao pobedu, preživeo je.
I na kraju bio je u svom elementu.
Nije birao. Nije razlikovao ugodne od neugodnih mirisa.
Kao što je uobičajeno za druge, barem ne još.
Bio je veoma pohlepan, hteo je posedovati sve
što je svet posedovao u smislu mirisa.
Jedini preduslov je bio da su nova.
Hiljade i hiljade mirisa pravili su nevidljivi trag
koji je doživljavao na različite načine.
Dovuci svoju guzicu ovde.
Sutra nam je potrebna još jedna isporuka, je li to moguće? Uđi unutra.
Kako se zove? -Amor i Psyche. Moja najnovija kreacija.
Mogu li je isprobati?
Nebesa...
Gospodine Pélissier, vi ste stvarno umetnik.
Šta želiš?
Želiš kupiti koju?
Dve za jedan šou.
To ti je za bežanje! Ubiću te!
Tu noć nije mogao spavati. Omamljujući miris te žene
pomogao mu je da shvati zašto je pristupio na takav silovit način životu.
Značenje i svrha njegovog postojanja imala je višu sudbinu.
Naučiće kako zadržati miris.
tako da nikada neće izgubiti takvu lepotu.
U Parizu je postojalo nekoliko parfemista.
Jedan od njih je bio proslavljeni talijanski parfemist Giuseppe Baldini.
koji je postavio svoju trgovinu posle svoga dolaska u Pariz
na samom središtu mosta De Pont au Change.
Da bi se osigurao, u mladosti Baldini je napravio nekoliko
izvanrednih parfema na kojima je stekao svoje bogatstvo.
Ali sada, Baldini je ostao bez ideje, izvan mode.
Provodio je dane čekajući kupce koji nisu dolazili.
Evo te? - Gospodine Baldini.
Stavi periku.
Idete van?
Želim se posvetiti mome istraživanju par sati, ne želim da me niko uznemiruje.
Stvarate novi parfem, gospodine Baldini?
Tačno. Za grofa Verhamonta.
Želi nešto kao... mislim da je rekao da se zove "Amor en Psyche".
stvorio ga je onaj učenik iz Rue Saint-Andrés des Artes.
Pélissier. - Pélissier. Da, taj.
Amor i Psyche.
Da li vam je poznato? - Da, sada se nalazi svuda.
Na svakom uglu. Ustvari, kupio sam jedan vama.
U slučaju da ga želite isprobati.
Pobogu, zašto mislite da bi ga hteo isprobati?
U pravu ste. Nije ništa posebno. Ustvari, vrlo je jednostavan miris.
Mislim da glavna nota sadrži citrusovo ulje. - Stvarno? A središnja?
Cvetove narandže, ja mislim.
I kao bazu ruzmarinovo ulje, ali ne mogu sa sigurnošću reći.
Boli me briga što taj glupan Pélissier ubacuje u svoje parfeme
Naravno da ne, gospodine.
Hteo bi stvoriti nešto kao feromon, nešto što će izazvati neponovljivi osećaj.
Siguran sam da će biti izvrstan, gospodine Baldini.
Pobrini se za trgovinu, Chénier. I ne puštaj nikog u moju blizinu.
Inspiracija zahteva mir i tišinu.
Da vidimo...
Da li još nešto trebate? - Inspiraciju možda.
Ah Giuseppe, ti si još dalje veliki parfemist Baldini.
Predivno.
Opet je uspeo.
Citrusovo ulje.
Narandžin cvet, da budemo sigurni.
Klinčić...
Ne...
Mogao bi biti cimet.
Pobegao je.
Cimet. Ne nije cimet...
Klinčić, nije...
Mošus? Ne.
Ko je? - Dolazim iz Grimalove kožare.
Doneo sam kozju kožu koju ste naručili.
Uđi.
Ostavi to tamo.
Reci svom gospodaru da je koža u redu. Doći ću za par dana i platiti ih.
Dobro.
Želite učiniti da ova koža miriše dobro, zar ne?
Da, naravno, zašto? -Sa Amor i Psycheom, od Pélissiera?
Šta ti je dalo tu apsurdnu pomisao da bi koristio tuđi parfem?
Svuda je na vama. Na vašem čelu, nosu i rukama.
Ali nije dobar taj Amor i Psyche. Ima previše ruzmarina, i ovoga i ovoga.
Bergamot i petrolej.
Petrolej.
Što još?
Ovo i ovo.
Narandžin cvet, citrus, mošus... - Ruzmarin.
Bušin?
I ovo.
Divuza. - To je isto unutra.
Izgleda da imaš vrlo dobro čulo mirisa mladiću, ali...
Moj nos poznaje sve mirise sveta, to je najbolji nos Pariza.
Iako ne znam imena, moram naučiti još imena.
Ne, ne! Basta! Ne prekidaj me dok govorim, bahat si i uvredljiv.
Ni ja sam ne poznajem sve mirise.
Iako bi mi trebalo malo vremena da otkrijem sve sastojke...
Ali sve što bi mi trebalo je dobar nos.
Potrebna je veština istinskog parfemiste da se otkrije prava formula.
Koje linije, koje note u tačnome odnosu...
Možeš li mi reći pravu formulu Amora i Psyche?
Najbolji nos Pariza, ha?
Reci! Ne možeš, znaš li zašto ne možeš?
Naravno da ne znaš. Ja ću ti reći zašto.
Talenat ne znači gotovo ništa.
Dok duh i marljivi rad znače sve.
Ne znam koja je formula. Ali mogu napraviti Amore i Psyche ovde za vas.
Ti misliš da ću ti samo tako dozvoliti da se igraš u laboratoriji
sa svim tim esencijalnim uljima vrednim bogatstva? Ti!?
Da. - Obrati pažnju.
Kako se zoveš uopšte?
Jean-Baptiste Grenouille.
Onda dobro, Jean-Baptiste Grenouille, imaćeš priliku dokazati ovoga trena
svoju potragu. A imaćeš i priliku za neuspeh...
koja će ti pružiti da doživiš vrlinu poniženja. -Koliko želite da napravim?
Koliko čega? - Koliko Amor i Psyche želite da vam napravim?
Da napunim ovu posudu? - Neee! Nećeš.
Možeš napuniti ovu. - Da gospodaru.
Ali gospodaru Baldini, morate mi dozvoliti da to učinim na svoj način.
Izvoli.
Nemoj ispustiti to. To je čisti aIkohol. Želiš razneti celu zgradu?
Moraš prvo izmeriti.
Stani s tim. Prestani! Dosta s tim. Basta!
Ti ništa ne znaš.
Prvo se dodaju esencijalna ulja, pa onda se dodaje aIkohol.
I parfem se nikad, nikad ne trese tako.
Mora da sam bio lud što sam uopšte poslušao tvoje brbljanje.
Gotov je.
Mama mia...
Napravio si Amor i Psyche.
Ali to nije dobar parfem.
Ako mi dozvolite, napraviću vam i bolji.
Ovo je stvarno dobar parfem.
Zar ga ne želite probati, gospodaru?
Nisam u raspoloženju za isprobavanje. Imam drugih stvari na umu. Idi sad.
Ali gospodaru... - Idi sad.
Mogu li doći raditi za vas, gospodaru?
Moraću razmisliti o tome. - Gospodaru...
Moram naučiti kako zadržati mirise.
Možeš li me to naučiti?
Moraću razmisliti o tome. Idi sad.
Volim te.
Daću ti pedeset franaka za njega.
Grenouille.
Transakcija sa Grimalom imala je duboki uticaj na sve tri stranke.
Ili barem na sporog Grimala.
Šta se tiče Baldinija, transakcija sa Grenouille-om...
magično je preobrazila njegov posao,
tako da je postigao još veću slavu nego pre.
Baptiste je počeo otkrivati tajne parfemista.
Sad obrati pažnju na ovo što ti govorim.
Kao i muzička struna, i parfem sadrži 4 esencije, ili note...
pažljivo izabrane da bi postigle harmoniju.
Svaki parfem sadrži 4 dela. Glavu, srce i osnovu.
Primeti niz od 12 nota...
Glavna linija daje prvi utisak i traje nekoliko minuta.
Kada se odaje središnjoj noti,
temi svakog parfema, traje i do nekoliko sati.
I konačno baza koja odaje trag mirisa i traje i po nekoliko dana.
U doba starih Egipćana, mislilo se da čovek može stvoriti jedinstveni parfem
tako da doda još jednu notu, zadnju esenciju koja će se uzdignuti...
i dominirati nad drugima.
Prema jednoj legendi, nađena je amfora u faraonovoj grobnici.
Otvorena je, i parfem je oslobođen posle svih tih hiljada godina...
parfem takve suptilne lepote, ali takve jačine
da treba samo i najmanja količina, i svi ljudi na Zemlji bi se osećali kao u raju.
Dvanaest esencija je identifikovano, ali trinaesta,
ona najvažnija, nikad nije određena.
Zašto nije?
Šta misliš pod tim?
Zato jer je to samo legenda, idiote.
Šta je to legenda?
Nije važno...
Jean-Baptiste.
Šta ti je? - Moram naučiti kako zadržati mirise.
O čemu to govoriš?
Moram naučiti kako zadržati mirise i sačuvati ih zauvek.
Misliš sačuvati? - Moraš me tome naučiti.
Idemo sada. Posao nas očekuje.
Duša bića je njihov miris. Sam si to rekao, gospodaru.
- Jesam li? Napraviću ti koliko god želiš parfema, ali moraš
me naučiti kao uhvatiti mirise svih stvari.
Možeš li?
Da, naravno. - Onda me nauči sve šta znaš.
I napraviću ti najbolji parfem na svetu.
Zamisli hiljade i hiljade ruža za proizvodnju jedne unce ulja.
To su zadnje.
Moraš ih mešati, trebaju vazduha, inače se pokvare.
Ti to radi dok postavim aparaturu.
Budi oprezan da ih ne uništiš.
Moramo im dozvoliti da odu u smrt sa netaknutom esencijom.
Savršeno. Pomozi mi sada sa kapom.
Temperatura je najvažnija. Kad stepen žive poraste,
ulje će polako izlaziti ovuda.
ovaj uređaj je moj izuzetan izum.
Uoči kako se hladna voda pumpa kroz ovo...
omogućavajući esenciji da se kondenzuje ovde...
dok se na kraju ne nađe ovde.
Dok smo u Grasseu imali samo čist hladan vazduh.
Ah Grass, koji grad.
Rim mirisa. Obećana zemlja parfema.
Niko se ne može nazvati parfemistom,
dok se nije dokazao u tom mestu.
Ne brini, svako malo se ponavlja.
Za Grass.
Gospodaru, pogledaj.
Sama duša ruže.
Jean-Baptiste.
Šta je?
Šta si učinio? - Lagao si me.
Šta? -Lagao si me.
Kako se usuđuješ tako pričati sa mnom.
Rekao si da mogu uhvatiti miris svega. -I možeš.
Na što ovo miriše?
Na ništa.
A na što si očekivao da miriše? - Staklo.
Staklo nema mirisa. - Naravno da ima. A šta je ovo?
Ne osećam ništa.
To je miris bakra.
Šta pokušavaš destilisati? Gvožđe, staklo, bakar...
Šta si još probao?
Ne!
Jesi li u potpunosti poludeo?
Rekao si mi da moram eksperimentirati. -Eksperimentisati...
Sa mačkom?!
Kakvo si ti biće? Zar ne znaš ništa?
Ne možeš destilisati miris mačke
kao što ne možeš destilisati miris tebe i mene.
Ne mogu? - Naravno da ne možeš.
Nalazi se u zadnjem stadijumu. - Šta? Umire!
Zar ne možeš ništa učiniti? -Bojim se da ne. Ne, ne može umreti.
To bi bilo 50 franaka.
Ne možeš mi to uraditi. Ne možeš umreti. Još ne.
Postoji li...
neki drugi način osim destilacije za dobijanje mirisa?
Jean-Baptiste...
Postoji li? - Da, verujem da postoji.
Koji je?
To je jedna tajanstvena i stara veština Enfleuragea.
Možeš li me podučiti?
Čak ni ja nisam upoznat sa njenim tajnama.
Da li je mogu naučiti u Grasseu?
Hmm, ovaj... - Mogu li?
Gde drugde nego u Grassu.
U roku jednog tedna Grenouille je ozdravio. Ali da bi otputovao u Grass
i zaposlio se, trebali su mu dokumenti.
Baldini mu ih je pristao dati samo ako
mu ostavi 100 formula za nove parfeme.
Grenouilleu to nije smetalo, mogao mu je dati i hiljade.
Tog jutra kad je Grenouille otišao...
Baldini je bio zadovoljan.
Napokon je nagrađen za svoj teški rad.
Zadovoljno je otišao spavati i više se nikad nije probudio u ovom životu.
Sa svakim korakom od grada osećao je sve veću sreću.
Vazduh iznad njega bio je sve čišći i lepši.
I napokon je mogao slobodno disati.
Postojale su dva puta za Grass. Jedan koja je krivudavo pratilo sela,
dok je drugi prolazio direktno kroz planine i brda u Provensu.
Odluku je doneo lagano.
I tako ga je nos nosio sve više i dalje od ljudi.
Sve jače prema
magnetskom polu najveće osame uopšte.
Grenouille je na trenutak pomislio da je pronašao
jedino mesto na svetu gde miris nije postojao.
Ništa oko njega osim mirisa mrtvog kamenja.
Bilo je to nešto sveto.
Ne uznemiravan spoljnim faktorima, mogao se u
potpunosti posvetiti uživanju njegovog postojanja.
Bilo je to predivno.
Nakon nekog vremena, gotovo da je i zaboravio na svoje planove i opsesije.
Mogao je zaboraviti u potpunosti.
Ali u odeći su bile hiljade mirisa, peska, kamena i mahovina...
Čak i miris kobasice koje je pojeo nedeljama pre.
Samo jedan miris nije postojao.
Njegov vlastiti.
Prvi put u životu shvatio je da ne poseduje vlastiti miris.
Shvatio je da je svima bio niko i ništa tokom svog života.
Sada se bojao svoga vlastitog ništavila.
Kao da i nije postojao.
Do prvih zrakova Sunca imao je novi plan.
Morao je nastaviti put u Grass.
Tamo će pokazati svima ne samo da postoji, nego
da je neko, neko poseban.
I sad se sa ovom svojom odlukom osećao kao da mu se sreća osmehnula.
Laura?
Dolazim, tata.
Video sam tebe i pre.
Ovo mi je prva sezona.
Branje zajedno je puno zabavnije.
Kažu da je branje opšte zabavno.
Idiote. Koliko sam ti puta rekla da ne guraš latice unutra kao da puniš kokoš.
Pogledaj kako Grenouille to radi.
Kako vešto postupa s njima. Celi smisao enflurgea
je da cvetovi umiru polako kao u snu.
Ponašaj se s njima kao prema dami, zar ne Druot?
Kako god vi kažete, madame.
Proveri posudu sa cvetovima.
Potrebno im je još vremena. - Učini kako kažem!
Prestani.
Nisam raspoložena.
Jesi li sigurna?
Naravno da sam sigurna.
Rekla sam...
Ne.
Kako god hoćeš.
Lucien?
Dodaj mi merdevine. - Uzmi ih sama.
Lucien?
Ruže za gospođu Arnulfi. Je li tu?
Zauzeta je.
Koje bacanje ruža.
To što radite s njima.
I šta u stvari radite sa njima?
Zagrevam ih. - Zašto?
Da izvučemo njihov miris.
I onda?
Onda ih ohladim. Filtriram, pre nego...
Pre čega?
Pre nego dodam aIkohol i druge esencije da bih napravio parfem. Ne diraj ništa!
Što je unutra? - Ništa, samo cveće.
Mogu li videti? - Ne!
Ne sada, imam puno posla. Moraš otići.
Ajde, daj mi da vidim... - Ne diraj.
Dobro jutro, gospođo. - Dobro jutro.
Zašto si pokrio rezervoar?
Pravim eksperiment, kako bi zaštitio cvetove od dnevnog svetla
i bolje očuvao njihov miris.
Ako ti tako kažeš.
Dođi sa mnom da ti dam novac.
Kako bi bolje očuvao miris, kažeš?
I nema baš nekog mirisa.
Onda je moj eksperiment bio neuspešan.
Budi siguran da traćiš svoje vreme, a ne naše.
Koliko te moram platiti?
Zavisi šta želiš.
Šta je to?
Pravim novi parfem.
Lezi, molim te.
Užasan osećaj.
To je samo životinjska mast. Da očuva tvoj miris.
Praviš novi parfem?
Ajde priznaj da te to pali.
Ja uživam u svom radu.
Moraš ležati mirno.
Nemoj nit pomisliti da ćeš me zavezati.
Ispruži ruku, molim te.
Naletela sam na dosta čudaka u životu... - Ostani mirna.
Majko Božija, šta je to?
Da sastružem mast.
Jesi ti lud? - Rekao sam da se opustiš, uništićeš sve.
Ako se preplašiš, smrdećeš. Parfem će biti uništen.
Dosta mi je.
Odlazi! Izvoli svoj novac.
Sva ova mast, šta misliš da sam patka.
Gubi se odavde!
Oduvaj ih pre nego se ruže otope. - Ruže se ne mogu otopiti.
Ove mogu.
Želeo bih nazdraviti našem počasnom gostu.
Njegova ekscelencija, markiz de Montisquiue.
Neka naša trgovina i dalje cveta. -Dobro rečeno.
Zahvaljujem vam svima, i čast
mi je čestitati vašoj prelepoj kćeri...
i dati joj mali znak moje naklonosti.
Prelepo.
Nemam reči, ekscelencijo.
Odlično. I nadao sam se da ćemo se slično osećati
Idemo se igrati skrivača. -Da, ali svi moraju igrati.
Muškarci će loviti žene.
Molim te, spusti me.
Sad ne možeš pobeći.
Igra je završena.
Laura, vreme je da dođeš.
Laura?
Albine, Francoise?
Laura, jesi li videla blizanke? - Ne otkad je igra počela.
Albine, Francoise? - Jacques, idi ovuda.
Vaša ekscelencijo, ovuda.
Rekao sam tom kretenu deset puta da pripremi ovo.
Ne gnjavi dečaka.
Ubiću ga, beskorisnog pacova.
Šta radiš? Zašto nisi pripremio enflurage okvire...
Ovaj, mislio sam... Dali bi bio dobar da popraviš okvire, Jean Baptiste?
Naravno, gospodaru.
Policijski čas, jeste li poludeli?
Jasmin se samo može brati pre zore, to svako zna.
Ovo bi moglo značiti propast naše trgovine.
Vaše! Vaše! I vaše.
A šta da se radi o tvojoj kćeri sledeći put?
Naravno, policijski čas je potreban, ali ga moramo i uhvatiti,
a da bi mogli to uraditi moramo razumeti kao razmišlja.
Šta želi.
Ja sam mislio da je to očigledno. Samo upotrebi maštu.
A jesam li vam rekao da su sve "imenovane"
prostitutke legle u krevet sa netaknutom čednošću?
Kako bi vi to znali?
Sve je pregledao patolog, i sve su device.
Ali pretpostavimo da nema sledećeg puta,
policijski čas bi značio bankrot za sve nas.
Znaci čekaćemo da ubije još koliko, sedam, osam?
Policijski je čas. Vratite se kućama
Je li to opet on? - Vratite se unutra.
Gospodo, moramo se suočiti s činjenicom
da je naša policija nemoćna u ovom slučaju.
Savetujem da tražimo pomoć iz Pariza.
Moramo se ukopati u um ovog čoveka.
Svaka od žrtvi posedovala je neuobičajnu lepotu.
U pitanju je njihova lepota.
Kao da je na neki način pokušava skupiti.
Poseduje ambicije kolekcionara.
Kolekcionara čega?
Kose?
Čega god da je, bojim se da neće prestati dok zbirka nije potpuna.
Evo ti. Brže. I tebi.
Gospodine?
Ovaj čovek je demon, fantom. Živi u obliku ljudskog bića.
Savetujem da pozovemo biskupa da ga ekskomunicira.
Od koje će nam to biti koristi?
Zar nemaš vere u našu svetu majku crkvu?
Nije to pitanje vere. Na slobodi je ubica...
koji koristi našu kosu za perike.
A ja kažem, dok se ne predamo crkvi,
ova ubistva neće prestati.
Građani Grassa, proglašavamo da je ovaj ubica
demon u našoj sredini
i zaslužio je kaznu ekskomuniciranja iz naše crkve.
Ovaj čovek, izopačeni monstrum koji nam oduzima naše kćeri...
mlade cvetove ovog grada.
Njegove radnje ne samo da su uništile trgovinu
nego su i samu našu egzistenciju dovele do ruba.
Proglašavamo da će
ova zmija,
čudovište,
biti odbačen od naše zajednice, naše svete crkve
kao potomak sotone...
Čarobnjak, nekroman, diabolik.
Prokleti jeretik.
Bože i najmilostiviji duše,
sazovi munje na njega,
i neka sam đavo napravi supu od njegovih kostiju. Amin.
Eminencijo.
Čudo! Uhvatili su ga!
Eminencio, ubica je uhvaćen u gradu Grenoble.
Sve je priznao.
Aleluja.
Zahvalimo bogu, jer je uslišio naše molitve.
Amin.
Ovo je izveštaj? Nemoguće je da je to isti čovek.
Priznao je sve, uključujući ubistva u Grassu.
Da, za vreme mučenja.
Pogledaj, rekao je da im je čupao kosu i divljao nad njima.
Žene su ubijene ustvari jednim udarcem u potiljak,
vlasi su pažljivo skupljene...
i nema nikakvih dokaza da su silovane.
Antoine, svi smo srećni što se ovo završilo, pusti.
Oče, šta je? - Idi kući, odmah.
Zašto? Zabavljam se. - Ne raspravljaj se sa mnom.
Prestani, umorna sam od...
Laura.
Pustite me da prođem.
Tata.
Tako mi je žao.
Verovatno misliš da sam vrlo glup čovek.
Ali moraš razumeti da si ti sve što imam.
Ne trebaš objašnjavati, oče.
Kad bi se tebi nešto dogodilo...
Znam, ali ne moraš se svo vreme brinuti.
Slatko sanjaj, ljubavi.
Slatko sanjaj, oče.
Laura.
Tata, šta je?
Jesi li ti otvorila prozor?
Ne, zašto?
Ponesi ovo pismo markizu de Montisquiue, odmah.
Ostani na putu prema severu. Blizu planina.
Da li je gospodin Richis otišao? U kojem pravcu?
Prema severu.
Jesi li siguran da nije prema jugu? -Video sam ga svojim očima.
Zašto želiš znati?
Rekao sam prema severu.
Grenouille?
Dobar dan, gospodine. - Dobar dan, je li iko još odseo ovde?
Ne gospodine.
Želeo bih sve vaše sobe za večeras.
Biće nam zadovoljstvo, gospodine.
Sutradan u zoru želim da nas odvedete do samostana.
Ali tamo nema nikoga osim par sveštenika. -Idemo ovuda.
Kako želite, gospodine.
Ovo je naša najbolja soba, gospodine.
Imama predivan pogled.
Samo trenutak.
Dobro.
Imate li sobu odmah do ove?
Da, ali pogled se ne može niti uporediti... -Ne brine me pogled.
Prijatno, gospodine.
Oče, molim te, reci mi šta se događa.
Ni reči nisi progovorio. Čemu tolika tajnovitost?
Sinoć sam mislio da si mrtva.
Ubijena kao sve ostale.
Uveren sam da je ubica još slobodan.
Sve žrtve su bile mlade i lepe. A niko nije lepši od tebe.
Koji god podmukli plan ima, ubrzo će shvatiti da je nepotpun bez tebe.
Napisao sam pismo markizu u tvoje ime da prihvataš udaju.
I zahtevao sam da se dogodi što pre.
Do tada ćeš biti u samostanu.
I sve ovo jer si loše sanjao?
Doneo sam svoju odluku. -Ali, ja ne znam uopšte da li ga volim.
Bojim se da nam okolnosti ne ostavljaju drugog izbora.
Oče... - Sve je već dogovoreno.
Ustani!
Zašto si ubio moju kćer?
Zašto?
Trebao sam je.
Zašto si ubio moju kćer?
Trebao sam je.
Dobro.
Ali zapamti ovo.
Ubiću te.
Kad budeš ležao na krstu sa 12 zadatih udaraca.
Kad rulja bude umorna od tvog vrištanja,
uspeću se kroz tvoju krv i sesti kraj tebe.
Pogledaću te duboko u oči.
I kao kapljica do kapljice sipaću svoju odvratnost tobom u njih.
Kao nagrizajuća kiselina...
I onda ćeš napokon umreti.
Šta misliš da će mu učiniti?
- Čuo sam da će dobiti udarce sa metalnom šipkom...
Ja sam stajala tu.
Evo ga, dolazi.
Uklonite lance.
To je dosta.
Donesite ga u šator.
što je to?
U ime oca, sina i duha svetoga. Amen.
Je li to on?
Ovaj čovek je nedužan.
Nedužan je!
Ovo je taj čovek! Ovo je anđeo!
Volimo te.
Grenouille.
Mene ne možeš prevariti.
Oprosti mi.
Mojoj sebičnosti...
Stanovnici Grassaa probudili su se sa teškim mamurlukom.
Za neke, događaj je bio tako sramotan, tako odvratan,
i tako protivan njihovim moralnim načelima,
da su ga doslovno izbrisali iz sećanja
Do podnevna, veće se je već sastalo, i donesena
je naredba šefu policije da otvori novu istragu u vezi ubistava.
Sledećeg dana Dominique Druot je uhapšen...
pošto su ostala tela pronađena u njegovom dvorištu.
Nakon 14 sati mučenja Druot je sve priznao.
Nakon toga, slučaj je zatvoren.
Do tada, Grenouille je bio na pola puta do Pariza.
Imao je dosta parfema da pretvori ostatak sveta u robove ako to odluči.
Mogao bi doći u Versailles i naterati kralja da mu ljubi stopala.
Mogao bi napisati namirisano pismo papi
predstavljajući se kao novi mesija.
Mogao je sve ovo učiniti. I puno više kad bi želeo.
Posedovao je moć jaču od novca, terora, pa čak i smrti.
Posedovao je moć da kontroliše život čovečanstava.
Ali jednu stvar parfem nije mogao napraviti.
Nije ga mogao pretvoriti u osobu koja voli i koja
bi bila voljena od drugih.
Dođavola sa svime, sa svetom, sa parfemom, sa njime samim.
25. jun 1767., oko 11 sati uveče.
Grenouille je ušao u Pariz kroz vrata Port d' Orleans.
I kao mesečara, svi oni doživljaji privukli su ga na mesto gde je rođen.
Anđeo
"VOLIM TE"
I ubrzo, Grenouille je nestao s lica zemlje.
Kad su završili, osetili su trunku sreće.
I po prvi put u životu mislili su da su napravili nešto
iz čiste ljubavi.