Skønt alle verdens lande ynder at være uenige,
ved vi franskmænd besked:
Verdens bedste mad laves i Frankrig.
Frankrigs bedste mad laves i Paris.
Og den bedste mad i Paris laves af kokken Auguste Gusteau.
HOS GUSTEAU
Gusteaus restaurant er den mest berømte i byen,
og alt er optaget fem måneder frem.
Hans vej mod stjernerne
har gjort konkurrenterne misundelige.
Han er den yngste kok, der har fået fem stjerner.
ENHVER KAN LAVE MAD!
Bogen, Enhver kan lave mad!,
blev hurtigt en bestseller.
Men ikke alle lovpriser bogens succes.
Pudsig titel, Enhver kan lave mad!
ANTON EGO - MADANMELDER DEN UBARMHJERTIGE
Men det er værre, at Gusteau åbenbart selv tror på det.
Jeg selv tager derimod madlavning alvorligt.
Og nej, jeg mener ikke, at enhver kan lave mad.
Her er jeg.
Det er vist tydeligt, at jeg bør tage mit liv op til revision.
Hvad mit problem er?
For det første er jeg rotte.
Det betyder, at livet er hårdt.
For det andet har jeg en yderst veludviklet smags- og lugtesans.
Mel, æg, sukker, vanilje...
Et strejf af citron.
Kan du lugte alt det? Du har et talent.
Det er Emile, min bror. Han er let at imponere.
Du kan altså lugte ingredienser. Og hvad så?
Det er min far. Han bliver aldrig imponeret.
Han er også koloniens overhoved.
Hvad er der galt i at have veludviklede sanser?
- Halløj, mand! Det må du ikke spise! - Hvad sker der?
Den mærkelige lugt var rottegift.
ROTTEGIFT
Pludselig havde far større respekt for mit talent.
Jeg havde det godt med mit talent,
indtil far gav mig et arbejde.
Den er i orden.
Nemlig. Giftkontrollør.
Helt i orden.
Ingen problemer.
Nærmest fuldkommen.
Den er i orden. Fuldkommen er perfekt.
Glem det. Videre.
Min far blev stolt.
Har du det ikke bedre nu, Remy? Du gør gode gerninger.
Gode? Vi er jo tyveknægte.
Og det, vi stjæler, er faktisk affald.
Det er ikke tyveri, hvis ingen vil have det.
Hvorfor stjæler vi det så, hvis ingen vil have det?
Lad os bare sige, at vi ikke var helt enige.
En ting vidste jeg:
Hvis man bliver, hvad man spiser, vil jeg kun spise det allerbedste.
Men min far mente...
Mad er brændstof.
Hvis man bliver for kræsen, går motoren i stå.
Klap så i, og æd dit affald.
Hvis vi skal være tyve,
hvorfor så ikke stjæle den gode mad,
der aldrig er forgiftet?
For det første er vi ikke tyve.
For det andet holder du dig fra køkkener og mennesker.
Det er farligt.
Jeg burde hade mennesker, men der er noget særligt over dem.
De overlever ikke bare. De udforsker og skaber.
Se bare, hvad de gør ved maden.
Hvordan skal jeg beskrive det?
God mad er som musik, man kan smage. Farver, man kan lugte.
Det storslåede er overalt.
Man skal bare stoppe op og nyde det.
Gusteau havde ret.
Ja.
Fantastisk.
Hvert smagsindtryk var enestående.
Men når den ene smag blev blandet med en anden,
opstod der noget helt nyt.
Så nu havde jeg et hemmeligt liv.
Den eneste, der kendte til det, var Emile.
Emile. Emile.
Jeg har fundet en svamp.
Du er så god til at gemme mad. Kan du ikke finde et sted til den?
Han forstår mig ikke, men sammen med ham kan jeg være mig selv.
Hvorfor går du på den måde?
Jeg gider ikke vaske poter hele tiden.
Har du tænkt på, at vi går på de poter,
som vi rører maden med?
Har du tænkt på, hvad vi putter i munden?
Hele tiden.
Jeg vil ikke smage, hvor mine poter har været.
Held og lykke.
Hvis far ser dig gå sådan, bliver han sur.
Hvad har du der?
Har du fundet ost?
Det er ikke hvilken som helst ost. Tomme de chévre de pays.
Den passer perfekt til min svamp.
Og...
Den her rosmarin! Den her rosmarin
med et par dugdråber fra græsset.
Bare smid det over i bunken.
Det skal ikke blandes sammen med affaldet. Det her er noget særligt.
Men vi skal jo tilbage i kolonien
før solnedgang. Ellers bliver far...
Emile!
Der er uudforskede muligheder her.
Det skal tilberedes.
Spørgsmålet er bare, hvordan det skal tilberedes...
Ja.
Man skal bare blive ved med at dreje det.
Så bliver den røgede smag godt fordelt.
Det tordenvejr kommer nærmere.
Remy, måske skulle vi ikke stå så tæt...
Prøv lige at smage den her!
Den er... Den er ligesom brændt og smeltet...
Det er ikke en røget smag. Der er et eller andet...
Smagen er eksplosionsagtig. Synes du ikke?
- Hvad vil du kalde den smag? - Lynende?
Ja, den er lynende! Lad os prøve igen.
Når det bliver uvejr igen, går vi op på taget...
Jeg ved, hvad der mangler. Safran. Det sætter prikken over i'et.
Safran. Hvorfor har jeg på fornemmelsen,
- at det er i køkkenet? - Det er i køkkenet.
- Safran. - Det er ikke godt.
Safran.
Jeg bryder mig ikke om det. Hun vågner sikkert.
Jeg har været her 117 gange.
Hun tænder for madkanalen og falder i søvn.
Har du været her 117 gange?
Safran er det helt rigtige. Gusteau bruger det altid.
Okay. Hvem er Gusteau?
Såmænd bare verdens bedste kok. Han har skrevet kogebogen her.
Vent. Kan du læse?
- Sådan til husbehov. - Ved far godt det?
Man kan fylde en hel bog med det, som far ikke ved.
Det er faktisk gjort, så derfor læser jeg. Det er vores hemmelighed.
Jeg kan ikke lide hemmeligheder.
Al den madlavning og læsning og tv-kiggeri,
mens vi læser og laver mad.
Du gør mig til medskyldig, og jeg lader dig gøre det.
Hvorfor lader jeg dig gøre det?
Hvor bliver ungerne af?
Aquila-safran. Italiensk.
Gusteau siger, at den er fremragende. Godt, at den gamle dame elsker mad.
Glem mystikken. Det handler om kogekunst.
Det er Gusteau. Emile, se.
God madlavning er ikke for bangebukse.
Man skal være fantasifuld og stædig.
Man må prøve ting, der måske ikke lykkes.
Man skal ikke lade sig begrænse af andre,
på grund af hvor man kommer fra.
Kun sjælen sætter begrænsningen.
Det er sandt. Enhver kan lave mad, men kun den frygtløse når nye højder.
Ren poesi.
Men det skulle ikke vare ved.
Gusteaus restaurant mistede én af de fem stjerner
efter en nedsabling fra Frankrigs førende madanmelder, Anton Ego.
Det var et hårdt slag for Gusteau,
og den fortvivlede mesterkok døde kort efter,
hvilket traditionen tro betød, at endnu en stjerne blev fjernet.
Er Gusteau død?
Løb!
Nej, du fører hende hen til kolonien!
- Hjælp, Remy, hjælp! - Emile! Sving lysekronen!
Jeg griber dig.
Emile, sving herover.
Flygt! Alle i bådene.
- Lad mig komme forbi! - Bogen.
Undskyld. Flyt jer.
Kom så. Af sted.
Få broen op! Kom så!
Johnny! Skynd dig!
Kom så.
Hold fast!
- Tag babyen. Her! - Stik mig poten.
Vent på mig!
Er alle med? Har vi fået alle med?
- Vent lidt. Hvor er Remy? - Jeg er på vej.
Jeg kommer nu!
Hold ud, sønnike. Giv ham noget at gribe fat i.
Kom så.
Kom nu. Grib fat.
Du kan godt.
- Remy! - Far!
Kom nu. Du kan klare det.
Vent, stop!
Remy. Kom nu.
Vent på mig!
Far?
Hvilken vej?
Jeg ventede
på en lyd,
en stemme,
et tegn,
hvad som helst.
CHEF GUSTEAUS KØKKEN
Hvis du er sulten, så gå op og kig dig omkring.
Hvorfor står du her og hænger?
Jeg har lige mistet min familie og mine venner,
og jeg ser dem næppe igen.
- Hvor ved du det fra? - Tja...
Du er en tegning. Hvorfor taler jeg med dig?
Du har mistet din familie og dine venner. Du er ensom.
Nå, men du er død.
Det er ingen hindring for ønsketænkning.
Hvis du hele tiden ser dig tilbage,
kommer du aldrig frem i verden.
Gå nu op og kig dig omkring.
Champagne!
Hvad laver du?
Jeg er sulten.
Jeg ved ikke, hvor jeg er,
eller hvornår jeg finder mad igen.
Remy, du er bedre end det. Du er kok.
En kok kreerer. En tyv spolerer. Du er ikke tyv.
Men jeg er sulten.
Maden skal nok komme, Remy.
Mad kommer altid til den, der elsker at lave mad.
- Tror du ikke, at jeg mener det? - Du tør ikke.
Paris?
Har jeg hele tiden været under Paris?
Hold da op.
Her er smukt.
Det smukkeste.
Hos Gusteau. Er det din restaurant?
Du har ført mig til din restaurant.
Det har jeg vist. Her har du min restaurant.
Den må jeg se.
- Bestilling til bord syv. - Er på vej.
- En ret med gedde. - Værsgo.
Flere suppetallerkener, tak.
Jeg skal bruge to lammekamme og flere porrer.
To laks, tre salade composée og tre fileter.
Tre salade composée er på vej.
Jeg er i gang med to laks.
Tre fileter i gang. Tallerkener, tak.
- Syv er i gang. - Tre salade composée er klar.
Lad min opstilling være!
Ovnen er åben.
Jeg drukner i bestillinger.
Goddag, Chef Skinner. Hvordan går det?
- Bonjour, Chef. - Goddag, Chef Skinner.
- God aften. - To filetter.
Se, hvem der er kommet.
Alfredo Linguini, Renatas lille dreng.
- Hej. - Han er blevet stor.
Du husker vel Renata, Gusteaus gamle flamme?
- Ja. Hvordan går det... - Linguini.
Ja, Linguini. Hyggeligt at se dig. Hvorfor går det med...
- Min mor? - Renata.
- Ja, Renata. Hvordan har hun det? - Fint.
Altså... Hun har kendt bedre dage.
Hun er død.
Det er jeg ked af.
Hun troede på himmeriget, så hun er dækket ind.
Altså livet efter døden.
- Hvad er det? - Hun efterlod det til Dem.
Hun mente, at det kunne hjælpe mig
med at få et arbejde her.
Selvfølgelig. Gusteau ville ikke have tøvet.
Renatas søn er mere end...
Ja, vi beholder papiret, så hvis der dukker en stilling op...
Vi har allerede ansat ham.
Hvad? Hvor vover I ansætte nogen uden min...
Vi havde brug for en køkkendreng.
Køkkendreng...
Tillykke med jobbet.
Utroligt.
Et rigtigt gourmetkøkken, og jeg får lov at se på.
Du har læst min bog. Lad os høre, hvad du ved.
Hvem er køkkenchef?
- Ham der. - Udmærket.
Hvem er den næste i rækken?
Souschefen derovre.
Souschefen har ansvaret, når køkkenchefen ikke er der.
Saucieren har ansvaret for sovsene. Det er vigtigt.
Chef de partie, demi chef de partie, begge vigtige.
Commis, commis, de er kokke. Meget vigtige.
Du er en snu rotte. Hvem er så det?
Ham der? Han er ikke noget værd.
Jo, han er en del af køkkenholdet.
Nej, han er plongeur eller noget.
Han går ud med affaldet. Han laver ikke mad.
- Men det kunne han. - Nej.
Hvor ved du det fra? Hvad er det, jeg siger?
Enhver kan lave mad.
Ja, enhver kan. Men det betyder ikke, at enhver skal.
Det holder ham da ikke tilbage. Se!
Hvad laver han? Nej. Nej! Det er forfærdeligt!
Han ødelægger suppen. Og ingen lægger mærke til det.
Det er din restaurant. Gør noget.
Hvad skal jeg gøre? Jeg er bare en del af din fantasi.
Men han ødelægger jo suppen! Vi må fortælle det til dem...
Bord fem er klar.
- Jeg er på vej. - Klar.
Ovnen er åben!
Jeg går bagom.
Oui. En filet mignon, tre lam, to ænder.
Soufflé til bord seks.
- Fem minutter. - Hold da op.
I aften har jeg en foie gras.
Den har en skøn finish.
Klar til bord syv. Kom så! Af sted!
Oui, chef.
Remy! Hvad venter du på?
Fortsætter du med det der?
Du kan redde suppen. Det er din store chance.
Suppen! Hvor er suppen? Pas på.
Fjern dig, køkkendreng!
Laver du mad?
Hvor vover du lave mad i mit køkken?
Hvor får du den frækhed fra
at forsøge på noget så monumentalt idiotisk?
Jeg burde bringe dig for skafottet!
Jeg gør det. Jeg har loven på min side.
Larousse! Bring den mand for skafottet,
efter at du har kørt ham gennem andepressen.
- Hvad fabler du om? - Suppen!
Suppen?
Stop den suppe!
Tjener.
Linguini!
Du er fyret!
F-Y-R-E-T! Fyret!
Hun vil tale med køkkenchefen.
Men han...
- Hvad sagde gæsten? - Det var en anmelder.
- Ego? - Solene LeClaire.
- LeClaire? Hvad sagde hun? - Hun kan godt lide suppen.
- Vent. - Hvad mener du med "vent"?
Det hele er din skyld.
Nogen spørger til din suppe.
Hvad har du gang i?
Er jeg stadig fyret?
- Du kan ikke fyre ham. - Hvad?
LeClaire kunne lide den. Hun fortalte dig det endda.
Hvis hun laver en anmeldelse
og finder ud af, at du har fyret kokken...
- Han er en køkkendreng. - Som har lavet noget, hun kunne lide.
Hvordan skal vi repræsentere Gusteaus navn,
hvis vi ikke lever op til det, han troede på?
Og hvad troede han så på, mademoiselle Tatou?
Enhver kan lave mad.
Måske var jeg lidt for hård ved vores nye køkkendreng.
Han løb en stor risiko,
og vi bør belønne det, ligesom Gusteau ville have gjort.
Hvis han kan lide at være på dybt vand,
bør vi ikke nægte ham muligheden.
- Var du ikke ved at flygte? - Nå jo.
Og siden du har vist interesse for hans kokkekarriere,
får du ansvaret for ham.
Var der ellers noget?
Så tilbage til arbejdet.
Du er enten meget heldig eller meget uheldig.
Du skal lave den suppe igen, og denne gang holder jeg øje med dig.
Ned til mindste detalje.
De tror, at du er kok. Men ved du, hvad jeg tror, Linguini?
Jeg tror, at du er en lusket, oppustet lille...
Rotte!
- Rotte! - Fang rotten.
Linguini. Find noget at fange den med.
Den slipper væk. Fang den, fang den.
- Hvad skal jeg gøre nu? - Slå den ihjel.
- Nu? - Ikke i køkkenet. Er du tosset?
Ved du, hvad der ville ske,
hvis folk fandt ud af, at vi havde en rotte?
Vi ville blive lukket ned.
Vores ry hænger allerede i en tynd tråd.
Få den væk herfra. Langt væk. Slå den ihjel. Nu!
Du skal ikke se sådan på mig! Jeg er også fanget.
De forventer, at jeg gør det igen!
Jeg har ingen ambitioner. Jeg ville ikke lave mad.
Jeg ville bare undgå ballade.
Det var dig, der spillede smart med krydderierne!
Hvad smed du i? Oregano? Nej? Hvad? Rosmarin?
Det er et krydderi, ikke? Rosmarin?
Smed du ikke rosmarin i suppen?
Hvorfor kastede du så rundt med...
Jeg har brug for det job. Jeg har mistet så mange.
Jeg kan ikke lave mad, og nu taler jeg med en rotte, som om...
Nikkede du?
Nikkede du lige?
Forstår du mig?
Så er jeg altså ikke skør!
Vent lige lidt.
Jeg kan ikke lade mad, vel?
Men du...
Du kan, ikke sandt?
Du skal ikke være beskeden. Du er jo en rotte.
De kunne lide det, du lavede.
Ja. Det kunne godt fungere.
De kunne lide suppen.
Tror du, at du kan lave den igen?
Okay, jeg lukker dig ud nu.
Men vi er sammen om det her, ikke?
Okay.
Her bor jeg så.
Det ser ikke ud af meget, men det er...
Ikke meget.
Det kunne være værre.
Der er varme og lys og en sofa foran fjernsynet.
Bare lad, som om du er hjemme.
Er du...
Er det her en drøm?
Den bedste slags drøm.
En vi kan dele.
Men hvorfor her?
Hvorfor nu?
Hvorfor ikke her?
Hvorfor ikke nu?
Findes der noget bedre sted at drømme end i Paris?
Godmorgen, Lille Chef.
Åh nej.
Idiot! Jeg vidste det bare.
Jeg lukker en rotte indenfor og beder ham føle sig hjemme!
Æggene er væk!
Han har stjålet mad og er skredet! Hvad havde jeg regnet med?
Det er takken for at stole på...
Hej. Er det til mig?
Det smager godt. Hvad har du kommet i?
Hvor har du fået det fra?
Det smager dejligt, men du må ikke stjæle. Jeg køber nogle krydderier.
Åh nej. Vi kommer for sent. Og det er min første dag!
Kom her, Lille Chef!
"Som andre anmeldere
"havde jeg afskrevet Hos Gusteau efter mesterkokkens død,
"men suppen var en åbenbaring. Krydret, men dog raffineret."
- Solene LeClaire? - Ja!
"Mod forventning har Hos Gusteau atter fanget vores opmærksomhed.
"Tiden vil vise, om de har fortjent den."
Altså...
Du ved.
Jeg ved godt, at det er underligt, men vi kan ikke klare os alene,
så vi må holde sammen, ikke? Er vi enige?
Så lad os komme i gang!
Jeg...
Velkommen til et sandt helvede. Lav så den suppe igen.
Giv dig endelig god tid. Hele ugen, hvis du har lyst.
Suppe.
Din lille...
Din elendige...
Du skal...
Det her fungerer ikke, Lille Chef!
Jeg bliver tosset, hvis vi fortsætter sådan.
Vi må finde på noget andet.
Noget, hvor du ikke bider eller niver
eller løber rundt over det hele med dine små rottepoter.
Det er slut med at bide og fare rundt!
Du skal heller ikke pile rundt. Er det forstået, Lille Chef?
Lille Chef?
Du må være sulten.
Okay. Lad os tænke os godt om.
Du kan lave mad, og jeg ved, hvordan man ligner
et menneske.
Vi må finde et system, så jeg kan gøre, hvad du vil,
uden at det ser ud, som om jeg bliver styret af en rottekok.
Hvad er det, jeg siger? Jeg er skrupskør!
Jeg står i et kølerum og taler med en rotte om at lave mad.
- Det vil aldrig lykkes! - Linguini?
Vi må kommunikere.
Jeg kan ikke holde øje med, om du nikker eller ryster på hovedet...
Rotten! Jeg så den!
- En rotte? - Ja, en rotte. Lige dér.
Hvad laver du herinde?
Jeg ville bare gøre mig fortrolig med grønsagerne...
Ud med dig.
Man kan også blive for fortrolig med grønsager.
Det var tæt på. Går det deroppe?
Hvordan gjorde du det?
Det sker bare af sig selv!
Jeg vidste, at vi havde fået den samme skøre idé.
Okay.
Hvor fører du mig hen? Vent.
Vent. Beklager.
Okay.
Á votre santé!
Okay.
Det er vist fint.
Tillykke. Det lykkedes dig at gentage din tilfældige succes.
Men det er ikke nok at lave suppe, hvis du vil overleve i mit køkken.
Colette lærer dig, hvordan vi gør tingene her.
Du skal bare vide,
hvor beæret jeg er over at skulle oplæres af...
Nej! Du skal bare vide, hvem du har med at gøre.
Hvor mange kvinder kan du se?
Tja...
- Kun mig. Hvorfor er det sådan? - Tja...
Fordi haute cuisine er et forældet hierarki,
som bygger på regler skrevet af dumme, gamle mænd.
Regler, der gør det umuligt for kvinder at komme ind.
Men jeg er her stadig. Hvorfor?
Tja, fordi du...
Fordi jeg er den skarpeste kok her.
Jeg har knoklet for at nå så langt,
og det skal ikke sættes over styr for en heldig køkkendreng.
Er du med?
Hold da op!
Let at lave. Let at spise. Gusteau giver alle
en kinamands chance.
GUSTEAUS HÅRDTSLÅENDE FORÅRSRULLER
- Godt arbejde, François, som altid. - Ja, det er godt, ikke?
Du skal finde på noget til mit seneste frostvare-påhit.
Gusteaus majsbomber.
De minder om majspølser, bare mindre.
Hvad er majspølser?
Billige pølser dyppet i dej og friturestegt. Amerikansk.
Find på et eller andet.
Måske Gusteau i overall og med stråhat.
Eller som en stor majskolbe med et sjovt hundehoved.
Ja. Men det skal være med værdighed.
Få fat i min advokat!
Der står i testamentet,
at hvis der efter en periode på to år fra hans dødsdag
ikke er fundet en arving,
vil Gusteaus forretning overgå til hans souschef. Dem.
Jeg ved godt, hvad der står.
Jeg vil vide, om det brev her... om den dreng ændrer noget!
Der er ikke den store lighed.
Der er slet ingen lighed. Han er ikke Gusteaus søn.
Gusteau havde ingen børn, og tænk lige over timingen.
Tidsfristen i testamentet udløber om under en måned.
Pludselig dukker der en dreng op med et brev
fra sin nyligt afdøde mor, der påstår, at Gusteau er hans far.
Højst mistænkeligt!
- Er det Gusteaus? - Ja, ja, ja.
- Må jeg? - Naturligvis.
Men drengen ved ingenting.
Hun påstår, hun aldrig har fortalt ham eller Gusteau det, og beder mig tie.
- Hvorfor Dem? Hvad vil hun opnå? - Et arbejde til drengen.
- Kun et arbejde? - Ja.
Hvad er De så bekymret over? Hvis han arbejder her,
kan De holde øje med ham, mens jeg undersøger sagen.
Jeg finder ud af, om det passer.
Jeg vil bede Dem skaffe en dna-prøve
fra drengen. Et hår, måske.
Stol på mig. Hele sagen lugter langt væk.
Han ved noget.
Slap af, han er køkkendreng. De kan nok håndtere ham.
Hvad laver du?
Jeg snitter grønsager.
Nej! Du spilder tid og kræfter!
Du opfatter det som et hyggearbejde hjemme i mors køkken.
Men mor har aldrig oplevet,
når bestillingerne vælter ind,
og hver eneste ret er besværlig,
og de forskellige kogetider,
men alle skal stå på bordet
på præcis samme tidspunkt!
Hvert sekund tæller, og det her er ikke mors køkken!
Hvad er det her? Hold bordet ryddet!
Hvad sker der, når der er travlt?
Rod trækker tiden ud.
Bestillingerne hober sig op. Ren katastrofe.
Her er en huskeregel:
Sørg for at rydde op, eller jeg slår dig ihjel!
Det ser ud, som om du har kastet op på ærmerne.
Hold hænderne og armene ind til kroppen.
Det er udgangspositionen.
Kokke bevæger sig hurtigt, og redskaberne er skarpe.
Så kommer du ikke til skade, og du holder ærmerne rene.
En koks kendetegn: Snavset tørklæde, rene ærmer.
Jeg kender Gusteaus stil.
I Gusteaus retter optræder der altid noget uventet.
Nu skal jeg vise dig det. Jeg kender alle hans opskrifter.
- Gør altid noget uventet. - Nej. Følg opskriften.
- Men du sagde lige... - Nej, nej.
Hans job var at gøre noget uventet. Vi skal derimod...
- Følge opskriften. - Følge opskriften.
Hvordan vurderer man brødet uden at smage på det?
Ikke på duften eller udseendet, men på skorpens lyd.
Lyt.
En symfoni af knasen. Kun godt brød lyder sådan.
Man får de bedste råvarer ved at vælge først,
og man kan kun vælge først på én måde.
Lav tingene selv, eller bestik producenten.
Voila! Den bedste restaurant vælger først.
Folk tror, at haute cuisine er snobbet, og at kokke også er snobbede.
Sådan er det ikke. Lalo løb hjemmefra som 12-årig.
Han blev hyret som akrobat i et cirkus.
Han blev fyret, fordi han fjollede rundt med cirkusdirektørens datter.
- Horst har siddet i fængsel. - Hvorfor?
Det ved ingen. Han opfinder en ny forklaring, når man spørger.
Jeg begik underslæb i et stort firma.
Jeg røvede den næststørste bank i Frankrig med en kuglepen.
Jeg lavede hul i ozonlaget over Avignon.
Jeg slog en mand ihjel med den tommelfinger her.
Spil aldrig kort med Pompidou.
Han har fået karantæne fra Las Vegas og Monte Carlo.
- Larousse smuglede våben. - For hvem?
Det vil han ikke sige. Det var nok ikke for dem, der vandt.
Sådan ligger landet.
Vi er kunstnere, pirater. Mere end bare kokke.
- Vi? - Oui. Nu er du en af os.
Oui. Du skal have tak for alle dine råd om madlavning.
- Jeg siger også tak. - For hvad?
Fordi du tog imod dem.
Rotten!
- Men han er en... - Jeg tabte mine nøgler.
Har I besluttet jer?
- Suppen er fantastisk. Men... - Men vi får den hver gang.
- Hvad har I ellers? - Vi har en glimrende foie gras.
Jeg kender den godt.
Det er en gammel traver.
Hvad kan kokken byde på af nyheder?
- Der er blevet spurgt efter noget nyt! - Nyt?
Ja. Hvad skal jeg sige?
- Hvad sagde du? - At jeg ville spørge!
Hvad fabler du om?
- Gæsterne vil have noget nyt. - Hvad nu?
- Hvad sagde du? - At jeg ville spørge!
Det er nemt nok.
Find en gammel Gusteau-opskrift frem,
noget vi ikke har lavet længe...
De kender de gamle retter. De kunne lide Linguinis suppe.
Spurgte de efter Linguinis mad?
Mange gæster kan lide suppen. Det har vi jo sagt.
Har vi sagt det?
Udmærket. Hvis de vil have Linguini,
kan du sige, at Chef Linguini har forberedt noget særligt.
Noget helt ud over menuen.
Og glem ikke at understrege
- rettens Linguini-kvalitet. - Oui, chef.
Nu har du chancen for at udfordre dit talent, Linguini.
En af mesterens glemte favoritter, brissel a la Gusteau.
- Colette hjælper dig. - Oui, chef.
Skynd jer så. Gæsterne er sultne.
Er du sikker? Den opskrift var en katastrofe.
Det indrømmede Gusteau selv.
Det er en god udfordring for en lovende ung kok.
"Brisler a la Gusteau.
"Brisler indbagt i en dej af saltet tang
"med blækspruttearme, hybenpuré,
"snabelmuslingeæg, tørrede hvide havsvampe?
"Lakridssovs med ansjos."
Jeg kender ikke opskriften, men det er Gusteaus, så...
Lalo! Vi har nogle kalvemaver i blød, ikke?
Jo! Jeg henter kalvemaverne.
Kalvemaver?
Okay.
Jeg er straks tilbage. Hvor...
Jeg skal lige...
Tag jer ikke af mig. Jeg låner lige den her.
Lad mig se, herovre...
Jeg kommer tilbage.
Tak.
Undskyld. Jeg skal bare...
Jeg har brug for det her. Bare rolig...
Jeg skal nok samle det op.
Jeg har noget af det krydderi.
Okay.
Hvad laver du?
Du skal følge opskriften.
Det her er opskriften.
Der er ikke hvid trøffelolie i opskriften.
Hvad har du ellers... Improviserer du?
Du skal ikke eksperimentere. Gæsterne venter.
Du har ret. Jeg må lytte til dig!
- Hold så op! - Med hvad?
Med at drive mig til vanvid! Hold så op.
- Hvor er særbestillingen? - På vej!
- Jeg troede, vi var sammen. - Det er vi også.
- Hvad laver du så? - Det er svært at forklare.
- Særbestillingen? - Den er her!
Vent. Jeg glemte lakridssovsen med ansjos.
- Det gør du ikke. - Nej, jeg gør ikke...
Undskyld.
Er Linguinis ret færdig?
Ja. Den er lige så slem som sidst. Den bliver serveret nu.
- Smagte du på den? - Selvfølgelig, før han ændrede den.
Godt. Hvad? Hvordan kunne han ændre den?
Han ændrede på den, da den var på vej ud!
De elsker den!
Flere gæster spørger efter den og spørger til Linguini.
Jeg har syv nye bestillinger!
Det er vidunderligt.
Den vil jeg gerne prøve.
Brisler Særbestilling - Linguini
Særbestilling!
Hvad er det?
Særbestilling! Særbestilling! Særbestilling!
For Linguini.
- Tillykke, hr. Linguini. - Skål.
Drik ud, der er rigeligt.
Hold en pause, Lille Chef. Få lidt frisk luft.
Det lykkedes virkelig i aften.
Jeg har din kokkehue.
Nå, alvorligt talt.
Jeg vil gerne have en snak med dig, Linguini, på mit kontor.
- Er der noget galt? - Noget galt? Nej.
Et lille glas vin, en venskabelig snak mellem to kokke.
Køkkendrengen har vist ikke brug for dig mere, Colette.
Han har alt, hvad han behøver.
Skålede I for succesen, Linguini?
Det var godt.
Jeg drak kun for at være høflig. Jeg drikker ikke rigtigt.
Selvfølgelig ikke. Jeg ville heller ikke drikke det der.
Men man skulle være en idiot af elefantastiske proportioner,
hvis man ikke værdsætter en Château Latour 61.
Og De, monsieur Linguini, er ikke nogen idiot.
Lad os skåle for din ikke-idioti.
- Remy! - Emile?
Jeg kan ikke tro det! Du er i live!
- Sådan! - Tænk, at jeg skulle se jer.
Vi troede ikke, du overlevede vandfaldet.
Hvad spiser du?
Det ved jeg ikke.
Det har vist været brugt til indpakning.
Hvad? Nej. Du er i Paris nu. Min by.
Min bror skal ikke spise affald i min by.
Remy! Stjæler du? Du lovede Linguini, at han kunne stole på dig.
- Det kan han også. Det er til min bror. - Men drengen kan miste sit arbejde.
Det kan jeg også. Jeg har styr på det.
- Mere vin? - Jeg burde egentlig ikke... Okay.
Hvor er du blevet oplært?
Oplært? Okay.
Det kan vel ikke være første gang, du laver mad?
- Nej. - Jeg vidste det!
Det er min... anden, tredje, fjerde... femte gang.
Mandag var min første gang.
Men jeg har tit gået ud med affaldet...
Ja, ja. Tag noget mere vin.
Fortæl mig om dine interesser, Linguini.
- Kan du lide dyr? - Hvad? Dyr? Hvilken slags?
De sædvanlige: Hunde, katte, heste, marsvin,
rotter.
Jeg har hentet noget... Nej, nej, nej!
Spyt det ud med det samme!
Jeg må altså lære dig noget om mad. Luk øjnene.
Tag en bid... Nej! Nej! Nej!
- Du skal ikke bare kyle det ned. - For sent.
Her.
Tyg det langsomt. Prøv at tænke på smagen.
- Er du med? - Egentlig ikke.
Cremet, salt godbid, en egeagtig nøddesmag.
- Kan du fornemme det? - Jeg kan da fornemme en nød.
Luk øjnene. Smag det her.
Det er helt anderledes, ikke? Sødt, sprødt og med bitter eftersmag.
- Okay. - Prøv dem sammen.
Okay.
Jeg tror, jeg kan smage noget.
- Måske er det nødden. - Der kan du selv se.
- Eller eftersmagen. - Nemlig.
Forestil dig alle smagsindtryk i verden,
sammensat i uendelige kombinationer.
Noget, ingen har smagt før! Nye opdagelser!
Jeg tror...
- Du har tabt mig igen. - Nå.
Men det var interessant.
Det mest interessante affald, jeg har... Hvad laver vi?
Far ved jo ikke, at du lever!
Vi må tilbage til kolonien! De bliver ellevilde!
- Ja! Men... - Hvad?
Jeg bliver ligesom nødt til...
Hvad er vigtigere end familien?
Hvad er vigtigst?
Jeg...
Et lille besøg skader vel ikke.
- Har du haft en kælerotte? - Nej.
- Har du arbejdet med forsøgsrotter? - Nej.
Måske har du boet i et hul?
Niksen-biksen.
Du ved noget om rotter! Det ved jeg, at du gør!
Hvad ved du? Dubi-duu. Ratta-tatta.
- Hvorfor kalder man den det? - Hvad?
Ratatouille. Det er en gryderet, ikke? Hvorfor kalder man den det?
Hvis man skal navngive en ret,
burde den hedde noget lækkert.
Ratatouille lyder ikke lækkert. Det lyder som "rotte" og "tue".
Rottetue. Det lyder altså ikke lækkert.
Vi er desværre løbet tør for vin.
Min søn er vendt hjem!
Det var et mareridt at finde en ny giftkontrollør.
Ingenting har været forgiftet, men det har ikke været nemt.
- Du gjorde det ikke nemt. - Det ved jeg. Undskyld, far.
Det vigtigste er, at du er hjemme.
- Angående det... - Du ser tynd ud. Hvad er der sket?
Mangel på mad eller for meget snobberi?
Det er hårdt at klare sig i den virkelige verden, ikke?
Men jeg er ikke ligefrem et barn længere.
- Hvad sker der? - Jeg kan klare mig selv.
Jeg har fundet et sted i nærheden, så jeg nemt kan komme på besøg.
Der er intet som virkelighedens kolde gys...
- På besøg? - Ja, jeg skal nok komme tit.
- Bliver du her ikke? - Nej. Du må ikke tage det så tungt...
Du troede vel ikke, at jeg ville blive her altid?
Før eller siden må en fugl jo forlade reden.
Vi er ikke fugle. Vi er rotter.
Vi forlader ikke vores reder. Vi bygger dem større.
- Måske er jeg en anderledes rotte. - Eller slet ikke en rotte.
Måske er det godt.
Bandet er virkelig i omdrejninger i aften.
Rotter. Vi laver ikke andet end at tage.
Jeg er træt af at tage. Jeg vil skabe noget.
Jeg vil bidrage med noget i verden.
- Du taler jo som et menneske. - Og de er ikke så slemme.
- Hvor ved du det fra? - Manner.
Jeg har observeret dem på tæt hold.
- Hvor tæt? - Tæt nok.
Og de er altså ikke så slemme, som du plejer at sige.
Følg med. Jeg har noget, du skal se.
Jeg bliver her.
Sørg for, at gulvet og bordene er rene, før I går hjem.
Skal jeg blive og gøre rent?
Er det et problem?
- Nej. - God dreng. Vi ses i morgen.
Så er vi her.
ROTTEGIFT
Kig godt på dem, Remy.
Det er, hvad der sker,
når rotter slapper af i selskab med mennesker.
Vores verden tilhører fjenden.
ROTTEGIFT
TIL HJEMMET OG HAVEN
Vi må træde varsomt.
Vi må passe på vores art, Remy.
Når alt kommer til alt, har vi kun os selv.
- Nej. - Hvad?
Nej. Far, jeg tror ikke på det. Prøver du at sige, at fremtiden...
Kun er mere af det samme?
Sådan er vores situation. Man kan ikke forandre naturen.
Forandring er naturligt. Vi har indflydelse på den.
Det begynder med valget.
- Hvor skal du hen? - Med lidt held... fremad.
Halløjsa! Ja.
Lad være.
Godmorgen.
Bød chefen dig på et glas vin i går?
Det er stort.
Det er stort. Hvad sagde han?
Hvad?
Vil du ikke fortælle noget?
Du må undskylde, at jeg blander mig i dit nære forhold til chefen.
Jeg er skam med.
Jeg lærer dig nogle køkkenfif,
som du kunne vise chefen, og så dropper du mig bare.
Vågn op. Vågn op.
Jeg troede, du var anderledes.
Jeg troede, du syntes, jeg var anderledes.
Jeg troede...
Jeg behøvede ikke hjælpe dig!
Hvis jeg var selvisk, var du blevet en fiasko!
Men...
Jeg ønskede, at det gik dig godt. Jeg kunne lide dig.
Det var en fejl.
Colette. Vent, vent. Colette!
Det er slut, Lille Chef. Jeg kan ikke klare det mere.
Colette! Vent, vent! Du må ikke motorcykle væk.
Jeg er ikke god til det med ord. Og heller ikke til det med mad.
I hvert fald ikke uden din hjælp.
Jeg hader falsk beskedenhed. Det er en form for løgn.
- Du har talent. - Nej, jeg har ej! Det er slet ikke mig.
Da jeg tilføjede den ekstra ingrediens,
i stedet for hvad der stod i opskriften,
var det heller ikke mig.
- Hvad mener du? - Jeg ville ikke have gjort det.
Jeg ville have fulgt opskriften.
Jeg ville have fulgt dine råd.
Fulgt dem til verdens ende.
- Jeg elsker dine råd. - Men...
Men jeg...
Du må ikke sige det.
Jeg har en hemmelighed. Den er lidt mærkelig.
- Jeg har en... - Hvad? Du...
- Jeg har en ro... - Har du en rodfrugt?
Nej, nej, nej. Jeg har en... En lillebitte...
Lille...
- En lille chef, der giver mig råd. - En lille chef?
Ja. Ja. Han er...
- Han er heroppe. - I din hjerne?
Hvorfor er det så svært at tale med dig? Okay.
Du inspirerer mig. Jeg sætter alt på spil.
Måske ligner jeg den største idiotpsykopat, du har mødt.
Vil du vide, hvorfor jeg er så lærenem?
Vil du vide, hvorfor jeg er så god en kok?
Du må ikke grine! Nu skal jeg vise dig det!
Nej! Nej!
- Hvad er det, Ambrister? - Hos Gusteau.
- Lukker de endelig? - Nej.
- Flere økonomiske problemer? - Nej...
Har de lanceret forårsruller til mikrobølgeovnen?
Hvad? Hvad? Spyt ud.
De er tilbage. De er populære.
- Jeg har ikke anmeldt dem i årevis. - Nej.
Min sidste anmeldelse
- sendte dem i knæ. - Ja.
Jeg skrev: "Gusteau har fundet sin plads i historien
"ved siden af en anden kendt kok,
"Dr. Oetker."
Touché.
Det var min bedømmelse. Det var mit sidste ord.
- Det sidste ord. - Ja.
Så sig mig engang, Ambrister,
hvordan kan restauranten være populær?
Nej, nej, nej, nej, nej, nej!
Hans dna passer, alderen passer, det hele stemmer.
Han er Gusteaus søn.
Det kan ikke være sandt! Det må være et fupnummer!
Drengen ved det!
Se ham lige, når han tosser rundt.
Han spiller mig et puds, som når en kat leger med... noget.
- Et garnnøgle? - Ja! Han spiller dum.
- Han plager mig med den rotte. - Rotte?
Ja. Han diskuterer med den.
Han lader, som om den er vigtig.
- Rotten. - Netop!
Er rotten vigtig?
Selvfølgelig ikke! Men det prøver han at bilde mig ind.
Det er ganske teatralsk.
Der dukker en rotte op, som jeg beder ham slå ihjel.
Nu vil han have mig til at se den overalt.
Den er her! Nej, men den er her!
Er jeg gået fra forstanden? Er det en spøgelsesrotte?
Men nej!
Jeg nægter at lade mig rive med...
Skal jeg være bekymret for det her? Eller for Dem?
Jeg kan ikke fyre ham. Han er berømt.
Hvis jeg fyrer ham, vil folk undre sig.
Og jeg vil ikke skabe opmærksomhed.
Hvorfor er De så bekymret?
Presseomtale er en fordel.
Er det ikke godt, at Gusteau skaber overskrifter?
Ikke hvis de står over hans ansigt!
Hos Gusteau har allerede et kendt ansigt udadtil.
GUSTEAUS BURRITOER
Det sælger burritoer! Millioner af burritoer!
Tidsfristen udløber om tre dage.
Så kan De fyre ham, når han ikke længere er noget værd,
og ingen får det nogensinde at vide.
Jeg var ellers bekymret over den første hårprøve.
- Den måtte sendes tilbage. - Hvorfor?
Fordi laboratoriet påstod, at det var rottehår.
- Nej, nej, nej. - Hvad?
Prøv det her. Det er bedre.
Tja, fordi du...
En rotte!
Afskyelige bæster.
Jeg blev mindet om, hvor skrøbeligt alting er.
Hvordan verden så på mig.
Og det fortsatte bare.
Remy!
Hej, lillebror!
Vi var bange for, at du ikke ville dukke op.
- Hej, Remy! Hvordan går det? - Har du fortalt dem det?
Emile, det var jo det, jeg bad dig om ikke at gøre!
Men du kender dem. Det er mine venner.
Jeg troede ikke, du mente dem. Undskyld.
Du skulle hellere sige undskyld til dem.
- Er der noget galt? - Nej, der er ikke.
Vent her.
Er der låst?
- Remy, hvad laver du herinde? - Okay. Emile dukker op med...
Jeg sagde, han ikke skulle... Men han plaprer løs...
Det er en katastrofe.
De er sultne, spisekammeret er låst, og jeg skal bruge nøglen.
- Vil de have dig til at stjæle mad? - Ja. Nej! Det...
Det er kompliceret. Det er familie. De har ikke jeres idealer.
Idealer? Hvis Hos Gusteau havde idealer,
ville jeg næppe sælge grillmad herovre.
Eller burritoer.
Eller Krydret Kyllingekræs.
Lige så fransk som en majspølse!
Kommer snart!
Vi sælger ud herovre.
Vil du have et par haggis-bidder?
De misbruger mit omdømme.
- Jeg er færdig! - Kan I ikke klappe i?
Jeg må tænke mig om. Hvis rygtet spredes,
får jeg hele kolonien på nakken med åbne munde...
Her er den.
GUSTEAUS TESTAMENTE
Hallo, dit testamente!
- Det er interessant. Må jeg? - Naturligvis.
Spørg efter "Hvad er Nyt"
Linguini?
Chef Linguini: Gammel restaurant, nyt ansigt
Hvorfor er Linguini arkiveret under dit testamente?
Det er mit gamle kontor.
RESULTAT AF DNA-PRØVE
Kære Chef Skinner, mit navn er Renata Linguini.
Auguste Gusteaus testamente
Auguste og jeg havde et nært forhold.
"Til vitterlighed" A. Gusteau
Sig venligst intet til Alfredo
til nogen levende arvinger
Alfredo er Gusteaus søn.
Levende arvinger Linguini - Gusteaus søn
Er han din søn?
- Har jeg en søn? - Hvorfor vidste du ikke det?
Jeg er bare en del af din fantasi, så jeg kan jo ikke vide det.
Din søn er den retmæssige ejer af restauranten!
Nej! Nej! Rotten!
- Undskyld, chef. - Rotten! Den har stjålet mine papirer!
- Den slipper væk! - Hr. Chef!
- Dig! Ud af mit kontor. - Det er dig, der er på hans kontor.
Skål, Linguini!
Skål.
STJERNEKOK NY EJER AF HOS GUSTEAU
LINGUINI DROPPER DYBFROSTMAD
NY EJER, NY GUSTEAU
Le Journal HOS GUSTEAUS STJERNEKOK
- Chef! Chef! - Chef Linguini!
De har gjort kometkarriere, selvom De ikke er udlært kok.
Hvad er hemmeligheden?
Hemmeligheden? Vil I høre sandheden?
Jeg er Gusteaus søn. Det må ligge i blodet.
Men det blev De først klar over for ganske nylig.
Nej.
Og det betød, at De overtog restauranten.
Hvordan opdagede De det?
En del af mig har altid vidst det.
Gusteau-delen?
- Hvor finder De Deres inspiration? - Inspiration har mange navne.
- Min hedder Colette. - Hvad?
Jeg har noget mellem tænderne.
Fødevareinspektøren.
Jeg vil gerne anmelde et rotteangreb.
Det har overtaget min... restaurant Hos Gusteau.
Hos Gusteau?
Jeg kigger forbi. Jeg har en tid om tre måneder.
Det skal være nu! Det er en gourmetrestaurant!
Nu har jeg noteret det. Måske dukker der en aflysning op.
Men rotten! I må...
Den stjal mine papirer.
- Vi skal åbne nu. - Er han ikke færdig endnu?
Bonjour, ma chérie. Kom bare.
Vi talte lige om min inspiration.
Ja, han kalder den sin lille chef.
Ikke den, min kære. Jeg mente dig.
- Det er ham. - Ego?
Anton Ego?
Er det Ego?
Utroligt.
- Er De monsieur Linguini? - Goddag.
Undskyld, at jeg afbryder Deres forhastede sejrsfest,
men jeg mente, De skulle have en chance for at komme på banen,
nu hvor De befinder Dem i en ny boldgade.
- Boldgade? - Ja.
Og De har spillet uden modspiller.
Det er som bekendt imod reglerne.
De er Anton Ego.
Af en stjernespiller at være er de ikke for kvik.
Og af en madglad person at være er De tynd.
Jeg er ikke bare glad for mad. Jeg elsker det.
Hvis jeg ikke elsker det, synker jeg ikke.
Jeg vender tilbage i morgen med store forventninger.
Bed til, at De ikke skuffer mig.
Vi vil ikke være ubehøvlede, men vi er franskmænd, og det er spisetid.
Hun mente: "Det er spisetid, og vi er franskmænd."
Du skal ikke se sådan på mig.
Du distraherede mig foran pressen.
Hvordan skal jeg koncentrere mig, når du konstant hiver mig i håret?
Og når vi taler om det...
Din mening er ikke den eneste, der tæller.
Colette kan også lave mad.
Så er det godt!
Nu holder du en pause, Lille Chef.
Jeg er ingen marionetdukke,
og du er ikke min dukkefører-fyr!
Så rotten er kokken.
Nu kan du køle lidt ned og samle tankerne.
Ego kommer, så jeg må koncentrere mig.
Din dumme...
Jeg har aldrig set noget lignende.
Du er vist hans lille kælerotte.
Beklager, Remy.
Vi er nok for mange.
- Jeg prøvede... - Hør her.
Det er okay. Jeg har været egoistisk.
- Er I sultne? - Hvad tror du selv?
Okay. Jeg giver middag. Vi går ind efter lukketid.
- Faktisk... - Ja.
...kan du bede far tage hele kolonien med.
Lille Chef?
Det er perfekt, sønnike. Et insiderjob. Det er der stil over.
Lille Chef?
Hej, Lille Chef.
Jeg troede, at du tog hjem til lejligheden.
Men du var der ikke...
Det virkede forkert at skilles på den måde, så...
Jeg har ikke lyst til at skændes.
Jeg har været under et hårdt pres.
Der er sket store ændringer i løbet af kort tid.
Pludselig er jeg en Gusteau.
Jeg bliver nødt til at være en Gusteau.
Ellers bliver folk skuffede.
Det er underligt.
Jeg har aldrig skuffet nogen før,
for ingen har nogensinde forventet noget af mig.
Den eneste årsag til, at de forventer noget nu,
er på grund af dig.
Jeg har behandlet dig dårligt.
Du har aldrig svigtet mig, og det må jeg ikke glemme.
Du har været en god ven.
Den bedste ven, man kunne ønske sig...
Hvad var det?
Hvad foregår der her?
Hov...
Du...
Stjæler du mad? Hvor kunne du?
Jeg troede, du var min ven! Jeg stolede på dig!
Forsvind! Dig og dine rottevenner!
Og hold dig væk,
for ellers får du den behandling, som skadedyr normalt får.
Du har ret, far. Hvem prøver jeg at narre?
Vi er, hvad vi er, og det er rotter.
Han tager snart hjem, og nu ved du, hvordan I kommer ind.
Stjæl, hvad I har lyst til.
- Vil du ikke med? - Jeg har mistet appetitten.
Har De besluttet Dem for, hvad De vil have?
Ja, jeg vil have Deres hjerte stegt på et spyd.
Kom indenfor!
Så er det i dag, det sker. Du må hellere sige noget til dem.
- Hvad? - Du er chefen. Giv dem inspiration.
Må jeg bede om jeres opmærksomhed?
Det er i aften, at det sker.
Appetitten kommer, og han har et stort ego med.
Jeg mener Ego. Han kommer. Madanmelderen.
Og han bestiller nok noget.
Fra vores menukort.
Og så skal det tilberedes, medmindre han bestiller noget koldt.
Du kan ikke lægge det bag dig.
Du bør ikke være her i åbningstiden. Det er farligt.
Jeg er sulten!
Jeg har ikke brug for deres mad for at være tilfreds.
Nøglen, min ven, er ikke at være kræsen.
- Se her. - Nej, vent!
- Åh nej! Nej, nej! Hvad gør vi? - Jeg henter far.
Du tror nok, at du er mesterkok, men du er stadig kun en rotte.
Han tog godt nok en stjerne fra os, sidste gang han var her.
Han blev nok... fars død.
- Der er dårlig karma her. - Men I skal vide én ting...
- Ego er her. - Ego? Er han her?
Anton Ego er en gæst som alle andre. Lad os lave mad!
Ja! Lad os...
Okay.
Jeg forestiller mig en enkelt aftale.
Du skaber en ny serie af Chef Skinners Dybfrostmad.
Til gengæld slår jeg dig ikke ihjel.
Au revoir, rotte!
Har De besluttet Dem for, hvad De vil have?
Ja, det tror jeg.
Jeg har læst en masse overdreven ros af jeres nye kok,
så ved De, hvad jeg trænger til?
En smule perspektiv.
Så jeg vil gerne bede om lidt frisk, klart, velkrydret perspektiv.
Kan De foreslå en god vin, der vil passe til?
- Til hvad? - Perspektivet. Er det måske udsolgt?
Jeg...
Udmærket. Når I nu er løbet tør for perspektiv,
og ingen andre lader til at have det i den her elendige by,
kan vi lave en aftale.
I står for maden, og jeg tilsætter perspektivet.
Det passer godt til en flaske Cheval Blanc 1947.
Jeg er bange for...
Deres bestilling?
Fortæl Chef Linguini, at jeg tager, hvad end han disker op med.
Bed ham give mig det bedste, han har.
Jeg vil gerne bede om det samme.
- Vi har altså givet op. - Hvorfor siger du det?
Vi sidder i et bur i bagagerummet på en bil
og ser frem til en fremtid inden for frostvarer.
Nej, jeg sidder i et bur. Jeg har givet op.
Du er fri.
Jeg er kun så fri, som din fantasi tillader.
Ligesom dig selv.
Hold nu op. Jeg er træt af skuespil. Jeg spiller en rotte for min far.
Jeg spiller menneske igennem Linguini.
Jeg forestiller mig, at du findes.
Men du siger kun ting, jeg allerede ved.
Jeg ved, hvem jeg er! Det behøver du ikke fortælle mig.
Hvorfor spiller jeg skuespil?
Det gør du heller ikke, Remy.
Det har du aldrig gjort.
Nej. Den anden venstre!
Far? Far, jeg er herinde!
Jeg er i bagagerummet! Hvad...
Far!
- Hej, lillebror! - Emile!
Jeg elsker jer to!
Hvor skal du hen?
Tilbage til restauranten. Det går galt uden mig.
- Hvorfor er du ikke ligeglad? - Fordi jeg er kok!
Det er din opskrift.
Hvorfor kender du ikke din egen opskrift?
Jeg skrev den ikke ned. Den kom bare til mig.
Så må den komme tilbage, for vi kan ikke servere det her!
Hvor er min bestilling?
Lad os give dem noget, jeg ikke har opfundet.
De har bestilt det her.
Giv dem noget andet. Sig, at der er udsolgt.
Vi har jo lige åbnet.
Jeg har et forslag. Lad os give dem, hvad de har bestilt!
Vi skal nok lave det. Bare sig, hvad du gjorde.
Jeg ved ikke, hvad jeg gjorde.
Vi må sige noget til gæsterne.
Sig til dem... Sig...
- Lad være. - Remy. Remy.
Nej! Stop! De ser dig. Stop.
Det handler ikke om mig, men om at gøre det rette...
Rotter!
- Remy! - Hent min kniv.
Rør ham ikke!
Tak, fordi du kom tilbage, Lille Chef.
Jeg ved, at det lyder tosset, men...
Sandheden lyder nogle gange tosset.
Men det betyder ikke, at den ikke er sand.
Sandheden er, at jeg er talentløs.
Det er rotten her, der har stået bag opskrifterne.
Han er den rigtige mesterkok. Han har siddet under min kokkehue.
Han har styret mine bevægelser.
Han er grunden til, at jeg kan lave fantastisk mad.
Grunden til, at Ego sidder derude.
Jeg har fået æren for hans talent.
Jeg ved, at det er svært at tro.
Men I troede jo på, at jeg kunne lave mad, ikke?
Det virker. Det er tosset, men det virker.
Vi kan blive den bedste restaurant i Paris,
og den rotte her, den geniale Lille Chef, kan sørge for det.
Hvad siger I? Er I med mig?
Far.
Far, jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Jeg tog fejl af din ven og af dig.
Du må ikke tro, at jeg vælger familien fra.
Jeg kan ikke vælge mellem to dele af mig selv.
Jeg taler ikke om madlavning. Jeg taler om mod.
Betyder det virkelig så meget for dig?
Vi er ikke kokke, men vi er familie.
Fortæl os, hvad vi kan hjælpe med.
Paris Fødevareinspektør
- Stop den fødevareinspektør! - Delta Team, af sted!
Resten bliver og hjælper Remy.
ANSATTE SKAL VASKE HÆNDER!
Hold tre sørger for fisken. Hold fire steger.
Hold fem, grillen. Hold seks, sovs. Indtag jeres pladser. Kom så!
Dem, der rører ved maden, går oprejst.
Vi har brug for tjenere.
Beklager forsinkelsen, men vi er lidt underbemandede.
Giv jer endelig god tid.
Han kom for sent, og pludselig var han...
Sørg for, at bøffen bliver banket mør.
Gå til den. Sådan. Giv den en omgang.
Pas på den Sole Meuniére. Mindre salt. Mere smør.
I skal nøjes med den halvbløde ost.
Hov! Sammensæt salaten, som om du malede et maleri.
Ikke for meget vinaigrette på den salade composé.
Lad ikke den beurre blanc skille. Bliv ved med at piske.
Damp kammuslingerne blidt. Prøvesmagning. Ned med skeerne.
Godt. For meget salt. Godt.
Consomméen må ikke koge, så bliver fasanen sej. Emile!
Undskyld.
Colette, vent! Colette.
- Du kom tilbage. Colette... - Ti stille.
Ellers fortryder jeg bare.
Bare sig, hvad rotten vil lave.
Ratatouille? Det er en bonderet.
Er du sikker på, at du vil servere det for Ego?
Hvad? Jeg laver ratatouille. Hvordan skal den så laves?
Ratatouille? Det kan de ikke mene.
Nej, det kan ikke passe.
Hvem har lavet den ratatouille? Jeg forlanger at få det at vide.
Jeg kan ikke huske,
hvornår jeg sidst bad en tjener give kokken min kompliment.
Og nu befinder jeg mig i den usædvanlige situation,
at min tjener faktisk er kokken.
Tak, men i aften er jeg kun tjener.
Hvem skal jeg så takke for måltidet?
Et øjeblik.
De må være kokken...
Hvis De vil møde kokken, må De vente,
til de andre gæster er gået.
Det er i orden.
Først tror Ego, at det er en spøg.
Men da Linguini forklarer, forsvinder Egos smil.
Han nøjes med at stille et spørgsmål i ny og næ.
Da historien er færdig, rejser Ego sig og takker for maden...
Tak for mad.
... og så går han uden at sige et ord.
Dagen efter kan hans anmeldelse læses i avisen.
På sin vis er det let at være anmelder.
Vi sætter kun lidt på spil, men er stadig hævet over dem,
der udsætter deres arbejde og sig selv for vores bedømmelse.
Vi nyder den negative kritik, der er morsom at både skrive og læse.
Men den bitre sandhed er, at vi kritikere må indse,
at et halvdårligt måltid sikkert alligevel er bedre
end den anmeldelse, der giver den bedømmelsen.
Men det hænder, at anmelderen sætter noget på spil,
og det er, når han opdager og anbefaler noget nyt.
Verden er ofte ubarmhjertig over for nyt talent og nye kreationer.
Det nye har brug for støtte.
I aftes oplevede jeg noget nyt,
et enestående måltid fra en mildt sagt uventet kant.
At påstå at både måltidet og dets skaber
udfordrede mine fordomme om finere madlavning,
er en grov underdrivelse.
De har rystet mig i min grundvold.
Jeg har aldrig lagt skjul på min foragt
for Chef Gusteaus berømte motto, "Enhver kan lave mad".
Men nu må jeg erkende, at jeg forstår, hvad han mente.
Ikke alle kan blive store kunstnere,
men en stor kunstner kan komme alle steder fra.
Det er svært at forestille sig en mere ydmyg baggrund end den,
som det geni, der laver maden på Hos Gusteau, kommer med.
Efter denne anmelders mening
er han intet mindre end den fineste kok i Frankrig.
Jeg vender snart tilbage til Gusteau, sulten efter mere.
Det var en storslået aften. Den bedste i mit liv.
Men livet er jo uforudsigeligt.
LUKKET
BRUD PÅ FØDEVARESIKKERHEDEN
Vi måtte jo lukke Skinner og fødevareinspektøren ud,
og de sladrede selvfølgelig.
Maden betød ikke noget.
Da folk hørte, at der var rotter i køkkenet,
blev restauranten lukket,
og Ego mistede sit job og sin troværdighed.
Men I skal ikke have ondt af ham.
Han er begyndt at investere i et mindre foretagende.
- Han virker glad. - Hvor ved du det fra?
Jeg må løbe. Middagstravlhed.
Du ved, hvordan han vil have det.
Tak, Lille Chef.
Kan jeg friste med en dessert?
- Gør du ikke altid det? - Hvad har De lyst til?
Overrask mig.
Kan jeg friste med en dessert?
Historien bliver bedre, når jeg fortæller den.
Kom nu. Lad os få noget mad. Vi er hundesultne.