Așadar, dle Bruce, presupun că așteptați să știți dacă voi investi?
Da, aș dori să știu dacă o să termin acest film.
Am analizat fondurile și cred că terminologia corectă este
prima tranșă de recuperare plus zece procente din cota brută.
Observ că negociați dur.
Nu am venit să negociez, dle Bruce. Acestea sunt condițiile mele.
Așadar, veți investi?
Nu vreau să fiu presat. Vreau să-mi savurez prânzul,
să ascult cum mă mai periați puțin,
și mâine dimineață vă voi comunica decizia mea.
A fost un prânz extrem de plăcut.
Veți cunoaște răspunsul meu final până mâine de dimineață.
Nu mi-am dorit niciodată atât de mult să iau banii cuiva.
Ce om abject.
Zâmbiți frumos, băieți.
- Totul e prea perfect. - Ați spus ceva?
Ziceam că e prea perfect. Asta mă deranjează.
Urmăresc să obțin perfecțiunea, dar nimic nu e niciodată perfect,
în afara acestei situații fantastice în care mă aflu în mod miraculos.
- Nu înțeleg ce spuneți. - Recunosc, v-ați descurcat foarte bine.
O asemenea lovitură e greu de realizat.
- Sunteți cu toții niște escroci. - Poftim?
Sezonul 3 Episodul 4: Vis de Bollywood
ESCROCII
Îți mulțumesc pentru că mă ajuți, Albert.
Înseamnă mult pentru mine.
Ascultă, portarii buni se găsesc greu.
E o altă lume acum. Computere, carduri de acces...
Știu. Întinerește toată lumea, sau doar îmbătrânim noi?
Te-ai gândit vreodată să te retragi?
Doamne, nu. Escrocii bătrâni nu se retrag,
dispar, pur și simplu și încearcă să obțină pe furiș un loc în Rai.
Ne-am distrat la viața noastră, nu?
Într-adevăr...
Și ce ai de gând să faci, Harold?
Vorbeam cu nevastă-mea să ne mutăm la Benidorm.
Minunat.
Am pus niște bănuți deoparte. Majoritatea sunt de la tine.
Asta și pensiile ar trebui să fie de-ajuns.
Dacă ești vreodată în vreun bar
și intră o țintă drăguță, ai numărul meu, ca să mă suni?
Promit.
Știi, Albert, există un om la care aș fi vrut tare mult să ajungem.
Da?
Am două surori și lucrează pentru el. Scuză-mi limbajul, dar e o stârpitură.
Kulvinda Samar.
Atunci, Harold de ce nu l-a înrămat niciodată?
Stă în Bradford, dar vine o dată pe lună la Londra
Stă în unul dintre apartamentele cu chirie de care se ocupa el.
O să stea acolo două săptămâni.
Cu ce se ocupă, Albie?
Conduce o rețea de făbricuțe care produc haine de firmă contrafăcute.
Uită-te! Astea sunt niște mizerii de pete de cafea?
Nu se bea aici, aici trebuie să munciți. La dracu', ați înțeles?
Da. Cunoscute sub denumirea de ocne.
Am văzut astfel de locuri și vă spun că nu mi-aș ține nici câinele acolo.
Două surori ale lui Harold au lucrat acolo.
Și Samar ăsta de unde e?
A fost atras în Anglia în anii '80, când regimul Thatcher
i-a permis să vină să-și deschidă fabricile.
- Cât e de bogat? - Foarte.
- E și ăsta un început, nu? - Bun. Cum ajungem la el?
Înainte să vină în Anglia a încercat să fie actor la Bollywood.
Taică-său l-a oprit, iar Samar a preluat afacerea familiei.
Zilele în care a fost actor i-au inoculat pasiunea pentru filmele de la Bollywood.
Harold zice că-și petrece fiecare weekend la cinema.
Șmecheria cu îngerii.
Fără glume, că ultima oară când am făcut schema cu investitorul, am fost împușcat.
Nu-ți face griji, Danny,
dacă o să apese cineva pe trăgaci acum o să fie unul dintre noi.
Super. Deci rămâne între noi?
Ești sigur că o să meargă chestia cu Bollywood-ul, Albert?
Da, așa aș zice.
Întrebare. A observat cineva că niciunul dintre noi nu e asiatic?
Are dreptate.
Adică, știm ceva despre filmele de la Bollywood?
Nu, încă nu, dar o să știm.
Vreau să vă avertizez că Samar e perfecționist.
Deci, dacă facem asta, trebuie să fie perfect.
Ei bine, este exact cum îmi place să fie lucrurile.
Îmi cer scuze...
Mă scuzați, am găsit ăsta în foaier. Vă aparține?
Dumnezeule. Vă mulțumesc foarte mult.
- Ați fost la filmul ăsta? - Da, este excepțional.
Tipul ăsta e cam obsedat să aibă totul sub control.
Am nevoie de profiturile ultimelor 12 producții de succes de la Bollywood.
Nume de actori, regizori, tot ce trebuie.
Vreau să le am când Albert îl aduce pe tipul ăsta.
Cum merge cu clipul ăla?
Tocmai îl prelucrez ca să arate ca un film.
E înregistrarea de la o nuntă pe care mi-a dat-o Rocky.
Totuși, nu pot să obțin mai mult de patru sau cinci minute.
Ar trebui să ajungă.
Te plictisești, Danny?
Nu trebuie cercetare multă ca să faci pe șoferul.
- Îți trebuie un hobby. - Cum ar fi ce?
Să croșetezi.
Grădinăritul.
- Grădinărit? - Da.
- Danny, noi n-avem grădină. - Nu, dar ascultați. Mătușă-mea
avea un apartament mic și avea o grămadă de plante în ghiveci.
Când eram mic o mai ajutam.
Și ce vrei să pui în ghivece?
Ierburi. Nu râdeți.
Ierburi?
Bine, atunci, flori.
Amice, n-o să mai râzi când o să simți mirosul de la begonii
și restul plutind pe aici.
- "Begonii și restul". - Da, se pare că se pricepe tipu'.
- Știe toate denumirile tehnice. - Lăsați-l în pace.
- Cred că va fi drăguț. - Nu trebuie să fii arogantă, Stace.
Bine, poate puțină aroganță e bună.
Și scenariul cum merge?
Merge. Sunt doar povești de dragoste, el o vede pe ea, sunt diferențe de statut
și familia nu e de acord.
- Un fel de Romeo și Julieta în India? - Mai mult sau mai puțin.
Am luat un scenariu de acum zece ani, am schimbat numele personajelor,
locația și restul. Mai pun câteva scene noi și gata.
Am văzut odată un film din ăsta.
Am ieșit cu o indiancă. Mortală.
Am făcut o chestie uluitoare cu ea...
Avem o țintă.
Ce nu pricepi, fătucă? Ți se pare că sunt turc?
Atunci, ascultă, vreau ca papucul să fie livrat aici.
Atunci, poate ar trebui să vorbesc cu directorul tău
și să-i spun ce angajați incompetenți are.
Asigură-te că așa e.
Samar crede că sunt Harry Kaplan,
un investitor în industria filmului căruia i-a fost prezentat un scenariu,
dar sunt îngrijorat pentru că este unul de la Bollywood.
Așa că a fost de acord să-l analizeze pentru mine.
I-am spus că este la jumătatea producției și că este nevoie de bani.
L-a citit și vrea să-l întâlnească pe producător.
Bună ziua, sunt Gerard Bruce, de la Bruce Lightman Productions.
Am rezervat o sală pentru o vizionare rapidă.
Nu, nu sunteți înregistrat.
Trebuie să fie. Am rezervat-o numai pentru câteva minute.
Poate e la numele filmului? Ocean's Thirteen?
- Ocean's Thirteen? - Da, nu ați auzit că se produce?
- Nu. - Ei bine, personajul lui Brad Pitt...
- Rusty Ryan. - Sunteți fan?
Dumnezeule, cum să nu?
Ei bine, Rusty Ryan se duce singur. În tot filmul e numai Brad.
Magnific de minunat.
Uite, știu că, probabil, a apărut o încurcătură.
Dar în câteva minute o să sosească doi producători
și ți-aș fi recunoscător dacă ne-ai lăsa să folosim o sală.
Aș putea să-l sun pe Brad. Poate ți-ar plăcea să vorbești cu el.
- Sala doi. - Bine.
- Pot să folosesc telefonul ăsta? - Sigur.
Dumnezeule!
- Vorbește. - Bună, Brad. Sunt Gerard.
- Brad? - Da. Cum e vremea pe la voi?
Mickey, știu că tu ești. Treci la subiect, auzi?
Încerc să pun flori în ghivece, înțelegi?
Nu, Brad...
Am înțeles. Trebuie să fiu Brad, da?
E ca în jocul ăla unde trebuie să ghicești
personajul scris pe hârtia de frunte? - Exact...
Ascultă, am lângă mine o mare fană de-ale tale.
Da. I-ai plăcut la nebunie în Ocean's Eleven.
- Brad? Ocean's Eleven? - Poate Brad Pitt?
Da, știu. Sunt cumva Brad Pitt?
Așa este. Uite, te rog, pentru mine,
ai putea să vorbești puțin cu ea?
Nu, Mick, nu mi-o da la telefon, te rog.
Nu pot să fac pe Brad Pitt. Vorbește ca Donald Duck. Bună, ce faci?
Bună, ce...
- Alo? - Bună, ce faci?
Bine.
Cum te cheamă, iubito?
Alice.
- Știi că pe mama mea o cheamă... - Jane Pitt, da.
Exact, Jane. Dar avea un câine pe nume Alice.
Pe bune? Sunt foarte fericită să vorbesc cu tine. Am o groază de întrebări.
- Ai o groază de întrebări? - Da.
Iubito, poți să mă întrebi orice vrei.
Nu știu, poate pentru că nu am întâlnit bărbatul potrivit încă.
- Gerard Bruce? - Sala doi. Vorbesc cu Brad Pitt.
Nu. Brad, cum ești tu în realitate?
Pot unii roz, Brad.
În regulă, aprindeți luminile.
Gerard?
Ți-l prezint pe dl Kulvinda Samar.
Gerard Bruce.
Așadar, Harry, ne-am înțeles?
Ei bine, astfel cum am încercat să-ți spun la telefon,
nu prea mă pricep la Bollywood.
Dar l-am rugat pe dl Samar să mă consilieze,
pentru că este un fel de expert.
Sunt foarte puține lucruri pe care nu le știu despre Bollywood, dle Bruce,
așa că sper că nu irosiți timpul prietenului meu.
Nu irosesc niciodată timpul nimănui, dle Samar. Eu obțin bani din filme.
Și, totuși, v-ați pierdut un investitor?
I-am spus că unul dintre ei a renunțat la jumătatea filmărilor.
Se mai întâmplă. Harry, trebuie neapărat să mă ajuți acum.
Altfel, o să trebuiască să tai din buget,
din scenele din partea a treia și să renunț la două dansuri.
Nu... Un film este un lucru frumos, o poveste.
Nu-l puteți ciopârți ca pe o bucată de carne.
Un film indian este aproape spiritual. Trebuie un început, conținut și un sfârșit,
la fel de vibrante toate. Trebuie să fie perfect.
Da, dar pentru asta este nevoie de bani.
Dl Samar îmi spunea că, dacă nu aveți celebrități,
nu prea se obțin bani din filmele de la Bollywood.
Acest film vizează piața occidentală.
Nimeni nu va ști cine sunt actorii.
Dle Bruce, cine credeți că este "badshah"-ul Bollywood-ului?
Pentru mine, ar fi Shahrukh Khan.
Și dintre femei?
Trebuie să-mi recunosc slăbiciunea pentru Aishwarya Rai.
Observ că avem aceleași gusturi.
Dar filmul dvs. se toarnă la Londra cu distribuție occidentală?
Da, în mare parte. Dar cred că soluția este amestecul cultural.
Mi-a plăcut scenariul.
V-a plăcut scenariul? E ceva ce nu i-ai spus?
Cum am mai spus, nu mă pricep.
Bine... Acordul cu celălalt investitor includea o prevedere
prin care fiica sa trebuia să joace în film.
- S-ar putea aplica pentru tine. - Eu nu am nicio fiică.
Sunt sigur că există o grămadă de starlete la început de carieră.
Harry, așa poate pică una și pentru tine.
Nu cred că soția mea ar fi de acord cu asta.
Rolul acesta a fost stabilit?
- Nu, nu încă. - Deci s-ar putea schimba ceva?
Cred că da. De ce?
- Am fost și eu actor. - Și...
Și am o stare materială foarte bună, dle Bruce.
Dacă dl Kaplan ar decide să nu investească, aș putea să mă gândesc eu la așa ceva.
- Vorbiți serios? - Filmele sunt o mare pasiune pentru mine.
Evident, se încadrează mai mult în sfera preocupărilor dvs.
Și aș fi încântat să preluați ștacheta, dacă doriți.
Sfaturile dvs. mi-ar fi de folos.
Aveți mult mai multă experiență decât mine.
De ce sumă este nevoie?
Ne mai trebuie 200.000 de lire dintr-un buget de 1,6 milioane.
Dle Bruce, eu am un mod aparte de a face afaceri.
O să vreau să văd platoul, să mă întâlnesc cu actorii și să vă verific conturile.
- Nicio problemă. - Și o să și joc în film.
Dle Bruce, arta de a face afaceri perfecte
implică găsirea unui om cu opțiuni reduse. Să-mi trimiteți conturile.
Ash? Găsește-mi un platou de filmare. Să-i luăm banii omului ăstuia.
Gata. Acum stați aici, unde e cald și bine.
O să vină tati să vă dea de papa, să știți.
Și o să creșteți frumoase și mari și înflorite.
Da? Și le putem arăta amărâților ălora
că tati nu e chiar atât de idiot.
Vorbești singur, Danny?
Nu, vorbesc cu răsadurile mele.
Presupun că dacă și Prințul Charles face asta..
Exact.
Știi, n-am mai văzut latura asta a ta. Îmi place mult.
Destul cât să te despoi?
Chiar nu poți să te abții, nu?
N-o luați în seamă, are probleme.
A vrut să-i dăm un rol în film, exact cum a preconizat Albert.
Deci, am început.
Am modificat conturile de producție
și programele de la East is East.
- Asta ar trebui să ajungă. - Minunat...
Deci, cum e tipul?
Păi afișează un aer de parcă toată lumea îi e inferioară.
Incredibil. Știți câte specii diferite de trandafiri există?
- Ia uimește-ne. - Mii.
Poți să-ți faci propriul soi și să-i dai numele tău.
- Trandafirul Danny Blue. - Preferam să fie plictisit.
Wisteria are nevoie de până la șapte ani ca să înflorească.
Pe bune?
De fapt, face parte din familia mazărei.
Danny... tocmai pregătim o lovitură. Vrei să te concentrezi?
Exact. Și acum ce urmează, Mick?
Dacă o să creadă că astea-s conturile, o să vrea să vadă platoul de filmare.
Avem vreo șansă de reușită?
Da, Rocky și băieții tocmai au terminat lovitura cu prizonierul din Spania.
Știu niște tipi de piață.
Problema e că nu am cameră de filmat și nici echipament.
Am încredere în tine.
Se pare că Danny are mult timp de pierdut. Se poate ocupa de limuzină.
- Ce? - Limuzina.
Danny, trebuie să facem chestia asta ca la carte.
Băieți, nu v-a spus nimeni că pauza de prânz e mai devreme azi?
- Ce? De când? - De acum o juma' de oră.
Masa este după colț. Știți, cred că o să aveți noroc
dacă mai găsiți ceva.
Tipic. Iar aflăm ultimii. Sănătate, amice.
În regulă, să ne mișcăm. N-avem decât o oră la dispoziție.
- Bună dimineața, Samar. - Este totul pregătit?
Da, actorii și echipa te așteaptă. Mergem?
Băieți, duceți-l acolo cât mai repede.
Toată lumea știe ce are de făcut, Rock?
Da, așa cred. Deci, care-i ținta?
E un tip pe care-l cheamă Kulvinda Samar.
- Ăla care face chestiile alea false? - Da, îl știi?
Știu lume care lucrează pentru el cu două lire pe oră și abuz cât încape.
Bine, dar lasă-l în pace, da?
Înainte să uit, ai DVD-ul de la nunta surorii-mi?
- Face crize. - Da, amice, e în mașină.
Deci sunt șase băieți pe poziții,
restul sunt civili, dar sunt drăguți, cred că se face cu adevărat un film.
- Excelent. - Uite-ți și actorul principal.
- Da? E în regulă? - E singurul actor pe care l-am găsit.
Dar e gângăvit, așa că nu lăsa pe nimeni să discute cu el.
Cum e?
În regulă, să reluăm. De data asta, cu mai multă energie.
J.P... așteaptă puțin, te rog. Îmi cer scuze.
Kulvinda Samar. El e J.P., regizorul nostru.
Bună, îmi pare bine. Tocmai ne pregăteam pentru secvența de început.
Pare o piață din India adevărată.
- Păi asta-i ideea. - Și e totul plin de culoare.
Păi J.P. e perfecționist.
Poți să deranjezi puțin rafturile alea cu haine?
Se presupune că e o piață reală din India.
Desigur, în filmele de Bollywood adevărate există un elefant.
Ea este artista noastră, Collette Silver.
Până se pregătește, permiteți-mi să vă descriu povestea.
Asta este scena unde se întâlnesc pentru prima oară. Se văd de după standuri.
El se ascunde, ca să se poată uita la ea.
El e un golan de pe stradă, ea o prințesă, deci nu e deloc de nasul lui.
Dar este mistuit de dragoste.
Când ea trece, el profită și apare în fața ei.
În regulă, pozițiile inițiale. Să o luăm de la capăt.
Prin urmare, dle Samar...
Kulvinda, ai văzut destul?
Ar arăta mai bine cu un elefant.
- O să vorbesc cu J.P. - Bine. O să discutăm la masă.
Aduceți și femeia.
Du-ne la restaurant. Auzi, fă-mi rost de-un elefant.
- Elefant? - E vreo problemă?
Nu. African sau indian?
Indian. Da, știam.
- Cum a fost masa, băieți? - Îngrozitoare, amice.
Da? Atunci mă lipsesc.
- Atunci care are urechile mari? - Ăla african, nu?
- Credeam că e ăla indian. - Nu, sigur ăla african.
Că-mi amintesc din "Tarzan".
- Deci vreau un elefant cu urechi mici. - Ce se întâmplă?
- Mickey vrea un elefant. - Da?
Vezi că s-ar putea să trag de lesă când îl duci la plimbare.
Dă-mi o bere, Ed, te rog.
- N-ai putea să mă ajuți, nu? - Nu, ai dreptate, n-aș putea.
- Haide, Ash, tu ești aranjorul. - Nu, Mickey ți-a zis ție, amice.
Bine, atunci, te rog, dă-mi un indiciu. De unde să încep?
- Transport. - Da?
Păi dacă reușești să găsești unul, îți va trebui un mijloc de transport, nu?
Unde mama mă-sii o să găsesc un elefant în Londra?
La zoo.
Foarte amuzant, Eddie. Nu cred că-i închiriază.
E un circ pe strada Heath.
Un circ, da.
Spune-mi că nu are de gând să fure un elefant.
Vă aduc ceva?
Da, poți să-mi aduci cuvântul "dle", pe care l-ai pierdut pe drum.
- Mă scuzați, vă servesc cu ceva, dle? - O sticlă de Pinot Noir. Rece.
- Să nu aibă mai mult de 60 de grade. - Da, dle.
Și cât o să stai în Londra, Samar?
- Trei sau patru zile. - Cu afaceri?
Da.
Vreți să vă dau detalii despre afacerile mele?
Făceam conversație.
Lucrez mult în lumea comercială, dle Bruce,
ceea ce-mi permite să-mi satisfac pasiunea pentru lucrurile frumoase.
Filmele indiene sunt printre aceste lucruri
și asta e tot ce trebuie să vă preocupe.
Dnă Silver, unde v-ați făcut pregătirea?
Am studiat la Institutul de Film și Televiziune din Pune.
Impresionant.
Gerard mi-a spus că investiți în filmul nostru.
Așa a spus? E o mare aroganță din partea sa.
Am spus că există această posibilitate.
- Știți, am fost și eu actor. - Într-adevăr?
- În tinerețe. - De ce v-ați oprit?
Tatăl meu era om de afaceri.
Am simțit că trebuie să-i calc pe urme.
Păcat, poate am fi lucrat împreună.
Samar ar putea să joace în film. Ca unchiul prințesei.
Nu știam că am un unchi.
Scenariștii se ocupă chiar acum de acest lucru.
Dar personajul tău e orfan, iar ea trebuie să se întoarcă acasă
să ceară permisiunea unchiului său ca să se căsătorească.
Iar el nu o acordă, bineînțeles.
Până când tânărul nu dovedește că merită.
- Deci sunt multe replici? - Desigur.
Așadar, dle Bruce, presupun că așteptați să știți dacă voi investi?
Da, aș dori să știu dacă o să termin acest film.
Am analizat fondurile și cred că terminologia corectă este
prima tranșă de recuperare plus zece procente din cota brută.
Observ că negociați dur.
Nu am venit să negociez, dle Bruce. Acestea sunt condițiile mele.
Așadar, veți investi?
Nu vreau să fiu presat. Vreau să-mi savurez prânzul,
să ascult cum mă mai periați puțin,
și mâine dimineață vă voi comunica decizia mea.
A fost un prânz extrem de plăcut.
Veți cunoaște răspunsul meu final până mâine de dimineață.
Nu mi-am dorit niciodată atât de mult să iau banii cuiva.
Ce om abject.
Zâmbiți frumos, băieți.
Mă scuzați, este portofelul dvs.?
J.P. e perfecționist.
Poți să deranjezi puțin rafturile alea cu haine?
Se presupune că e o piață reală din India.
Ea este artista noastră, Collette Silver.
Am studiat la Institutul de Film și Televiziune din Pune.
În regulă, aprindeți luminile.
Cred că terminologia corectă este
prima tranșă de recuperare plus zece procente din cota brută.
Observ că negociați dur.
- Totul e prea perfect. - Ați spus ceva?
Ziceam că e prea perfect. Asta mă deranjează.
Urmăresc să obțin perfecțiunea, dar nimic nu e niciodată perfect,
în afara acestei situații fantastice în care mă aflu în mod miraculos.
- Nu înțeleg ce spuneți. - Recunosc, v-ați descurcat foarte bine.
O asemenea lovitură e greu de realizat.
- Sunteți cu toții niște escroci. - Poftim?
Nu-s un erou. Nu-s un erou al clasei muncitoare. Sunt un tip obișnuit.
Orice ar fi sărit prin sita aia,
dar în momentul ăla viața mi se scurgea, dar am găsit puterea,
o putere interioară. Și am salvat bătrânica și pisoii.
A venit familia mea.
Kimberley, vino mai târziu pentru baia aia. Mersi că m-ai ascultat, draga mea. Pa.
- Bună, fiule. - N-a fost vina mea.
Danny, ai intrat într-un vehicul parcat.
Da, partea aia a fost vina mea.
Nu a fost vina mea că Samar și-a dat seama că suntem escroci.
- Albert. - Da...
- Samar și-a dat seama. - Nu-i nimic.
- Se poate duce la poliție. - Nu, că are amnezie.
Ce?
Nu-s un erou. Nu-s un erou al clasei muncitoare. Sunt un tip obișnuit.
O să chem doctorul, dle Samar.
Dle Samar, reușiți să vă ridicați.
Dle doctor?
Da...
Dle doctor.
- Sunteți rudă? - Nu... Sunt...
Îmi cer scuze. Vă rog să mă scuzați.
Sunt doctor de la asigurarea de sănătate privată a dlui Samar.
Pot să discut cu dvs.?
Care este problema, mai exact?
Amnezie retrogradă sau pe termen scurt.
- Da, continuă. - E o pierdere de scurtă durată a memoriei.
Nu-și amintește nicio informație nouă pe care a obținut-o înainte de accident.
- Cât de aproape de accident? - Doctorul a zis cam două săptămâni.
Excelent. Deci, aproape ne-a descoperit dar nu-și mai amintește?
Da, așa se pare.
Cu toate că e amnezie temporară.
Adică, memoria îi poate reveni oricând.
Și, deci, s-a terminat?
Îmi displace că o pierd pe asta, Michael.
Da, și mie.
Asta este... S-a terminat. Să dăm bir cu fugiții.
- Da, dar merita să fie escrocat. - Albert are dreptate.
Cu sau fără accident, Samar nu e o persoană plăcută.
- Deci nu-ți place de el? - Nu.
Atunci se pare că te implici emoțional.
A treia regulă a escrocilor este să nu te implici personal.
Nu... Asta-i a patra.
- Păi și a treia care e? - Vreți să tăceți? Gândesc.
I-am promis lui Harold că o să facem asta.
Nu. Dar nimeni n-a mai făcut așa ceva vreodată.
- Nu... nici să nu te gândești, amice. - Ce să facă?
Aceeași lovitură, de două ori, la aceeași țintă.
Da, din motive foarte bune.
Dar gândește-te. Ce-ar fi să fim primii care facem o lovitură dublă?
Atacăm aceeași țintă de două ori. E genial.
Da, e genial să și reușim.
Păi dacă nu putem noi, nimeni nu poate.
Dacă facem asta, trebuie să reducem totul, nu?
Cum ziceam, dacă-și recapătă memoria, am pus-o.
Așa că mai tăiem.
Trebuie să ne dăm neapărat seama cum ne-a descoperit.
Adică, ce n-am făcut bine?
A zis ceva înainte de accident.
Vrei să împărtășești grupului ce anume?
A zis: "Totul e prea perfect".
Prea perfect?
Michael, ai putea s-o iei ca pe un compliment.
Deci asta este.
Am acoperit orice scăpare la asta. Așa a devenit suspicios.
Da... am făcut ca totul să fie prea frumos ca să fie adevărat.
Cine caută perfecțiunea
este singura persoană care ar trebui să știe că așa ceva nu există.
Deci, o mai facem o dată,
dar cu lucruri mai puțin perfecte.
Da.
Credeți-mă, asta va fi prima și ultima oară când spun un asemenea lucru.
Să trecem la treabă.
De data asta, încercați să nu fie atât de perfect.
Merg acasă?
Da, poate vă recăpătați memoria într-un mediu familiar.
- Dvs. sunteți doctorul. - Da, așa este.
Este de ajuns.
Vă amintiți ceva?
E camera mea, cu siguranță. Îmi plac lucrurile frumoase.
E un început.
Dar n-aș putea să vă spun ce e în dulapuri.
- Este bine, totuși. - Da?
Da. Acum știți că vă place frumusețea.
Aceasta înseamnă că memoria pe termen lung este încă intactă.
Numai cea pe termen scurt a fost afectată.
Și ce înseamnă asta?
Termenul scurt este ceea ce ați trăit de curând.
Creierul nu a prelucrat încă informația.
Pare logic. Îmi aduc aminte că am venit aici.
Și fabrici, trebuia să vizitez o fabrică. Plecasem să fac achiziții.
Există căi care să se activeze memoria.
Să revină mai rapid.
Vedeți dacă există ceva pe birou pe care să-l recunoașteți.
Pe ea o știu.
Gerard Bruce nu-mi spune nimic.
Bruce? Îmi pare cunoscut. Cred că e producător de film.
Și unul de succes.
Poate ați lucrat cu el. Sunteți interesat de filme?
Da, îmi plac foarte mult.
Să-l sunăm, să vedem dacă putem umple golurile.
Știți, cred că am făcut o greșeală în viața mea.
Nu înțeleg ce vreți să spuneți.
La spital, toată lumea avea vizitatori, apropiați care se interesau de starea lor.
Totuși, la mine nu a venit nimeni.
De ce oare?
Poate ar trebui să-l sunăm pe Gerard Bruce. Să ne vedem cu el, poate e un prieten.
Cred că este o idee foarte bună.
Cât e ceasul la Malibu acum?
- La Malibu sunt minus opt ore. - Probabil că nu s-a trezit încă.
Sala doi.
- Alo? - Bună, Alice.
Brad, spune-mi unde ești.
Îmi beau cafeaua și mă uit la ocean.
Valurile se sparg de stânci, iar soarele este magnific de auriu azi.
- Pare atât de frumos acolo. - Este frumos, într-adevăr, iubito.
- Aș vrea să fiu acolo cu tine. - Deci cu ce ești îmbrăcată?
Nu cu multe.
Mai ai chestiile alea roz?
- S-ar putea. - Ai ceva și pe negru, iubito?
În regulă, aprindeți luminile.
- Samar, cum te simți? - Gerard?
Da... Am auzit de accidentul tău, amice.
Hai, așează-te, îți e mai ușor.
Opriți, vă rog.
Deci cum te simți?
Puțin ciudat.
- Îmi cer scuze, eu... - Nu-ți amintești de mine?
- Nu, nu prea. Din cauza accidentului. - Da, nu-ți face griji.
Dvs. trebuie să fiți doctorul lui Samar. Am vorbit la telefon.
Da... Îmi puteți spune cât de recent v-ați întâlnit?
Abia cu câteva zile în urmă. Am luat prânzul ieri, ții minte?
Nu. Mi-a fost afectată memoria pe termen scurt.
Îmi este greu să-mi amintesc ultimele câteva zile.
Atunci, să-ți spun, rapid, unde eram.
Te-ai oferit să investești în filmul nostru.
Suma nu era mare, dar beneficiul ar trebui să fie destul de ridicat.
- Îmi plac foarte mult filmele. - Da, ți-am scris și un rol.
Eram actor?
Da, ți-a plăcut scenariul și ai fost de acord să investești.
- Da? - 200.000 de lire.
Păi am atâția bani.
Acum vine partea înfricoșătoare. Acum ne grăbim puțin.
- Și avem nevoie de numerar. - Înțeleg.
- Pot să vă întreb ceva, dle Bruce? - Desigur.
Suntem prieteni?
- Poftim? - Dvs. și cu mine? Suntem prieteni?
Ne-am întâlnit acum două zile, așa că, da, mi-ar plăcea să cred că suntem.
- Dar numai pentru că am bani? - Nu...
Nu contează.
Am fost de acord că investesc, o să-ți aduc banii.
Fantastic.
- Și o să joc în film? - Absolut.
Pot să văd platoul de filmare?
- Deci iar îți trebuie camere și limuzină? - Nu, trebuie să fie simplu. Amintiți-vă.
- Da, am mai redus informațiile de pe site. - Bine.
- Deci chiar o să meargă. - Deja a fost de acord să investească.
Trebuie doar să-l ținem în priză până luăm banii.
E ciudat, totuși. Samar pare să fie diferit.
- Cum adică? - Mai puțin nesuferit, să zicem.
- Am văzut și eu asta. - Poate a uitat că e un nemernic.
Poate.
Oricum, acum trebuie să ne facem griji pentru lucruri mai importante.
Dacă Samar își recapătă memoria înainte să terminăm,
o să avem mari probleme.
Bună. M-am gândit să te însoțesc în vizita pe platou.
Da. Intrați, vă rog.
Și mie îmi place filmele.
Dle doctor, azi noapte v-am visat.
- Da? - Da.
Dar în vis nu erați un doctor adevărat.
- Într-adevăr? - Da.
Totul părea ca un decor de film și dvs. era doar un actor.
Ca dr. Kildare.
Creierul face asemenea lucruri. Amestecă totul, încercând să prelucreze.
Presupun că da, dar totul era foarte real.
Mintea este un lucru puternic.
Să mergem.
Bună.
Samar.
- E o zi frumoasă pentru filme, nu? - Sper.
- Vă deranjează dacă vă însoțesc? - Nu, desigur că nu.
Mă gândeam să mâncăm ceva înainte să mergem pe platou.
Vă cunosc de undeva?
V-am luat acum câteva zile cu mașina, dle Samar. Nu vă amintiți?
- Nu, îmi pare rău. - Vă rog.
Foarte bine, Danny.
Spune-mi, te rog, că ăla nu e steagul Primăriei.
Mickey, te rog, drept cine mă iei?
Opriți.
Intră în curte.
Asta este fabrica mea.
- Ce facem? - Așteptați aici.
Samar?
În regulă, băieți, o luăm de la capăt. Avem cam o oră.
Localul este foarte drăguț.
Nu e mare lucru, dar trebuie să respect bugetul.
Dle Bruce, spuneți-mi mai multe despre film.
Este o poveste de dragoste tipică de la Bollywood, știți cum sunt.
- Turnat la Londra, cu actori occidentali. - Interesant.
De fapt, am rugat-o pe actrița principală, Collette Silver, să ia masa cu noi.
- Fotografia. - Poftim?
Mi-a dat autograf pe o fotografie.
- Este foarte frumoasă. - Da, este.
- Cu ce vă servesc, dlor? - Ce aveți?
Plăcinte.
Cu porc, vită, rinichi și țipar. Cu piure și mazăre.
Ne mai lăsați să ne gândim, vă rugăm?
- Ești bine, Kulvinda? - Da, îmi cer scuze.
Îmi revin frânturi de imagini în memorie.
Îmi e greu să mă concentrez.
În film aveți și un elefant?
- Nu, amice, nu ne permite bugetul. - Păcat, ar trebui să vă răzgândiți.
Decizia e deja luată. Îmi pare rău.
Uite-o pe Collette.
Collette, ți-l amintești pe Kulvinda?
Desigur. Am auzit de accidentul dvs.
Luați loc, vă rog.
- Dumnealui este dl doctor... - Munro.
Dacă v-ați hotărât cumva, vreau să vă spun că bucătarul
mi-a zis că nu mai e țipar.
Telefonul.
- În film aveți un unchi. - Da.
- Vă trebuie acceptul lui pentru căsătorie. - Așa este.
Asta provine de la memoria pe termen scurt, nu, dle doctor?
- Da, desigur... - Înseamnă că revine.
- Ce? - Calmează-te, Eddie...
Nu vreau decât să te duci acasă și să le stropești puțin.
Nu prea mult, da? Bine.
Și trebuie să vorbești cu ele.
Cum adică, să le vorbesc? Ai înnebunit?
Ascultă, Eddie. Nu știu, spune-le o poveste de la cercetași.
Mai durează la băieți, nu?
- Și câte cântece sunt, dle Bruce? - Unsprezece.
Cântecele sunt partea mea preferată. Adesea sar peste dialoguri.
Prefer oricând o scenă de dans viu colorată.
- Am fost și eu actor odată. - Da?
- Nu mai sunt. - Ce păcat.
Știți, s-a întâmplat ceva ciudat.
Ce anume?
De la accident mi se pare că știu pe toată lumea.
E un sentiment pe care nu l-am prea trăit în viața mea.
Sentimentul de a mă afla între prieteni.
Și unde ați studiat actoria?
Am urmat o școală mică. Nu cred că ați auzit de ea.
Actoria a fost visul meu. Tatăl meu credea că-mi irosesc viața.
Să spunem că mi-a băgat mințile în cap.
Dar dvs. trebuie să vă urmați visul.
Să nu lăsați pe nimeni să vi-l răpească.
Așa o să fac.
Pentru că nu îmi amintesc multe lucruri recente,
am fost obligat să-mi analizez viața.
Aseară mi-am revăzut întreaga viață, până în momentul în care
am fost obligat să-mi abandonez visul și să preiau afacerea tatălui meu.
Mi-e teamă că amărăciunea m-a făcut să fiu rău.
- Sunt sigură că nu e adevărat. - Dar este.
În fabrica pe care am vizitat-o... Oamenii aceia...
Aveau numai ură în ochi.
Totuși, alături de prieteni, oamenii se mai schimbă, nu?
Să mergem să vizităm platoul.
Vor organiza transferul fondurilor pentru terminarea filmului.
- Ceva nu pare să fie în regulă. - Așa este.
- Crezi că-și bate joc de noi? - Nu știu.
Dar e un moment al naibii de bun să aflăm.
J.P.
Bună, vrei să te pregătești? Suntem gata.
- Bine, mă duc la cabină, atunci. - Bine.
- J.P. - Da.
Samar, presupun că nu ți-l amintești pe regizorul nostru, J.P.?
Nu, îmi pare rău.
Nu vă faceți griji. Dvs. măcar aveți o scuză.
Eu nu-mi aduc aminte numele persoanelor și nu am fost implicat în niciun accident.
- Dumnealui este dl doctor Munro. - Bună ziua.
Se pare că ați mai fost aici. Vă amintiți ceva?
Greu de spus. Mi se pare totul cunoscut, dar...
Am fost în multe piețe.
Unde este camera de filmat?
E pe acoperiș. Tragem mai întâi planurile generale,
până mâine, când vine echipa principală. Vreau să vină toată lumea, mulțumesc.
În regulă, să terminăm scena asta.
Și... motor!
- Ce spune? - Eu n-am auzit nimic.
- Îi donează în scopuri caritabile? - Nu pot să cred.
Era ținta perfectă.
Vechiul Samar era ținta perfectă, dar acum e cu totul schimbat.
Și acum ce facem?
Indiferent cum am ajuns în situația asta, suntem pe cale să ne încălcăm codul
și să fraierim un om cumsecade. - Păi și Harold este unul.
Sunt sigur că ar prefera ca Samar să se schimbe, chiar dacă noi pierdem bani.
Nici nu mai este o luptă egală acum.
Păi și ce-o să facem? Buzunărim bătrânele?
- Oricum, nu mai trebuie să terminăm asta. - Așa este.
Glumești, nu?
Nu glumesc, Danny. Uită-te la el. E bolnav.
Tu renunți la 200 de bătrâne și el e bolnavul?
Renunțăm.
Tăiați!
Să mergem să sărbătorim acest film minunat.
Și tu, prietene.
Imediat. Răspund la telefon și vin sus după aceea.
- Da, sunt Bruce. - Intrați...
Când?
- S-a întâmplat ceva? - Da. Trebuie să vă dau o veste.
Iar eu am ceva să-ți spun.
- Da? - Ceva ce mi-am adus aminte.
Dar spune tu primul.
Se pare că a fost un incendiu la laboratorul de prelucrare a peliculei
și ni s-a ars tot filmul.
Spune-mi că glumești.
Dar putem să refacem totul, nu?
Nu. Până încasăm banii de la asigurări și facem rost de o nouă echipă
și găsim noi locații...
Da, o să treacă cel puțin doi ani.
Cred că tocmai ne-am redus pierderile.
Bine că nu ai apucat să investești, nu?
Într-adevăr.
Tu ce aveai de gând să-mi spui?
Nu contează.
Ce o să faci acum?
Întâi o să am grijă de persoanele cu care m-am purtat îngrozitor aici.
Apoi îmi vând afacerea și mă întorc în India, să studiez actoria.
- O să-mi urmez visul. - Foarte bine.
Pa.
Prințesă de Bollywood.
Îți plac plantele?
Da... așa, puțin.
Atunci trebuie să o iei cu tine.
- Nu pot să fac asta. - Te rog. Eu nu pot s-o iau cu mine.
Este o orhidee foarte rară, de o frumusețe extraordinară.
Se numește papucul doamnei.
Vezi că are petalele complet simetrice? E perfectă.
Am aștepta mult timp să am una.
Dar acum nu mi se mai pare un lucru așa de important.
Ia-o, te rog.
Mulțumesc.
Îți sugerez să te culci devreme.
Conform recomandărilor doctorului.
Știți, mă bucur că nu l-am fraierit de două ori. E de treabă tipu'.
Văd că ai schimbat macazul.
Păi dacă el poate să întoarcă foaia, pot și eu.
Cred că lovitura de la cap a fost mai gravă decât am crezut.
Deci totul e bine când se termină cu bine.
- Numai că suntem lefteri. - Atunci ar fi bine să găsești o nouă țintă.
Încă un rând.
Eu mă duc acasă.
Să pun bijuteria asta bine. S-o prezint celorlalte.
Acum chiar că mă sperii.
- Hai, mai rămâi la un pahar. - Nu, nu-mi mai trebuie. Sunt cam frânt.
Ne vedem mai târziu. Pa.
Danny, ți-ai uitat revista.
Mi se pare mie
sau Danny Blue tocmai a plecat devreme dintr-un bar ca să-și vadă plantele?
Uitați, e un articol despre orhideea lui Danny. Papucul doamnei.
Mă mir că nu l-a decupat ca să și-l pună sub pernă.
Ei, nu va dura, doar e vorba de Danny, să nu uităm.
Orhideea perfectă.
S-a vândut una la licitație săptămâna trecută.
Cu 30.000 de lire.
Taxi!
Idiotule!
- Danny? - Am văzut revista, Danny.
- E a mea. Mi-a dat-o mie. - Treizeci de bătrâne? Ticălosule!
Acum nu vă mai arde să faceți mișto de grădinăritul meu, nu?
- Danny! - Nu.
La Mayfair, te rog.
- Danny! - Nu, ați pierdut ocazia.
De ce te prostești, Danny?
Traducerea: carmeno/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro