Привіт, незнайомцю.
Вибач. Шукаю цигарку.
Я кинув.
Дякую.
-Кудись поспішаєш? -На роботу.
Тобі не сподобались мої сандвічі?
-Я не їм рибу. -Чому?
Риба пісяє у море.
-Діти також. -Я і дітей не їм.
Ким ти працюєш?
Кимось на кшталт журналіста.
-Як це - на кшталт? -Некрологи складаю.
Ми довго чекатимемо?
Їй був 21 рік, коли вона прийшла.
Боляче?
Переживу.
Підняти тобі ногу догори?
Так, будь ласка.
Хто зрізав скоринки?
Я.
Мама зрізала тобі скоринки в дитинстві?
-Так, здається. -Чому ти не їси скоринки?
Чому ти не кинеш палити?
Скільки я була без тями?
-Близько десяти секунд. -А потім?
Отямилась. Подивилась на мене.
Сказала: "Привіт, незнайомцю".
Як банально.
Таксист перехрестився і сказав: "Трясця. Я думав, що вбив її".
Я сказав: "Відвезімо її до лікарні". Він не хотів.
Думаю, він вважав, що треба буде писати пояснення, і його зроблять винним.
То я йому із гримасою сказав: "Просто підкиньте нас до лікарні".
Покажи гримасу.
Круто, негіднику.
Дякую.
-Я ж казав, я кинув. -Спробуй ще раз.
Ти тут живеш?
Щойно приїхала з Нью-Йорка.
На відпочинок?
У розвідку.
Де твій багаж?
-Де живеш? -Я безхатня.
Червоний автобус.
Полісмен або "боббі". Зверни увагу на великий шолом.
Собор Святого Павла. Зверни увагу на визначний купол.
Справді вражаюча екскурсія.
Це Лондон, не відомий туристам.
-Що це? -Гадки не маю.
Це люди, які померли, рятуючи життя іншим.
Я вже тут був.
Двадцять років тому приходив.
Моя мати померла. Ми з батьком були тут у день її смерті.
Вона палила. Померла у лікарні.
-А батько живий? -Тримається.
Він вдома.
-Спізнишся на роботу. -То ти хочеш, щоб я пішов?
Просто кажу, що ти спізнишся на роботу.
Як сталося, що ти пишеш некрологи?
Я хотів стати письменником, та забракло можливості.
Та про що це я? Мені забракло таланту.
Тож я взявся за некрологи. Це своєрідне заслання у журналістиці.
Розкажи про свою роботу. Хочу уявити тебе у засланні.
Справді?
Ми називаємо це "некросторінкою".
Нас троє: я, Ґрехем і Гаррі.
Коли я берусь за роботу, без сумніву... Ти певна, що тобі цікаво?
Отже, коли помирає хтось важливий, ми відкриваємо "глибоку заморозку" -
це комп'ютерний файл
із усіма некрологами - і знаходимо життя покійного.
Некрологи пишуть людям ще за життя?
Деяким.
Потім Гаррі, він редактор, вирішує, із ким працюватимемо.
Потім ми телефонуємо, перевіряємо факти.
О 6.00 стоїмо біля комп'ютера, перевіряємо сторінку на наступний день
і вносимо кінцеві зміни.
Додаємо кілька евфемізмів заради розваги.
Яких саме?
"Він був компанійською людиною". Це означає, що він був алкоголіком.
"Він цінував своє приватне життя". Гей.
"Йому подобалась таємниця". Голубий.
А який евфемізм можна підібрати для мене?
-"Вона умиротворяла". -Це не евфемізм.
Евфемізм.
-Чим ти займалася в Нью-Йорку? -Не здогадуєшся?
Ні, не здогадуюсь. Що, навчалася?
Стриптизом.
Подивіться на ці оченята.
Я не бачу своїх оченят.
Чому ти поїхала?
Проблеми з чоловіком.
-Хлопцем? -Щось на кшталт.
І ти ось так його покинула?
Тільки так і покидають. "Я тебе більше не кохаю. Бувай".
-А якщо все ще кохаєш? -Не покидаєш.
Ти ніколи не покидала тих, кого кохала?
Ні.
Мені сюди.
Приємного перебування.
Не забудь, що наші машини під'їжджають із правого боку.
Бувай.
У тебе є дівчина?
Так. Рут.
Її звати Рут. Вона філолог.
-Як тебе звати? -Еліс.
Мене звати Еліс Ейрес.
Добре.
Я лише зміню плівку. У тебе є час?
-Ти не проти, якщо я запалю? -Якщо тобі це потрібно.
-Не надто потрібно. -То не пали.
Мені сподобалась твоя книга.
Дякую.
-Коли вона вийде? -Наступного року. Як ти на неї натрапила?
Твій видавець надіслав мені рукопис. Я її прочитала вчора.
Не спала через тебе до 4.00.
Я зворушений.
Ти списав героїню із когось знайомого?
Так. Її звати Еліс.
А вона не проти того, що ти вкрав її життя?
Позичив її життя.
Я присвятив їй книгу. Їй сподобалось.
Ти виставляєш свої роботи?
Інколи. Планую наступного року.
Портрети?
-Кого? -Незнайомців.
А твої незнайомці не проти, що ти крадеш їхні життя?
Позичаю.
Я незнайомець?
Ні. Ти робота.
А ще сутулишся. Сядь рівно.
Вона не здалась тобі образливою?
-Що? -Книга.
Вона здалась мені детальною.
У чому?
У сексі. У коханні.
Яким чином?
-Ти її написав. -Ти читала її до 4.00.
Не піднімай брови. Ти стаєш схожим на задаваку.
-Але вона тобі сподобалась? -Так, але я могла відірватися.
Встань.
Зауваження є?
Мені не подобається назва.
Є ідеї?
"Акваріум".
То тобі сподобався бруд.
-Тобі подобаються акваріуми. -Риби заспокоюють.
-Спостерігаєш за рибами? -Коли є нагода.
Там зручно підчіплювати незнайомців?
Фотографувати незнайомців.
Ходи сюди.
Ти красива.
Я не цілую незнайомців.
Я теж.
Ви з цією Еліс живете разом?
Так.
Ти заміжня?
Так.
-Ні. Так. -Тобто?
Ми розійшлися.
-У тебе є діти? -Ні.
-А хотіла б мати? -Так, але не зараз.
А Еліс хотіла б дітей?
Вона надто молода.
Вона працює в кафе неподалік. Прийде сюди до мене.
Незабаром.
Навіщо ти марнуєш її час?
-Ти засуджуєш. -А ти обманюєш себе.
Я не марную її час. Її можна кохати.
І не можна покинути.
І ти не хочеш, щоб ще хтось наклав на неї свої брудні руки.
-Чоловіки наволоч. -Та все одно...
Все одно вони наволоч.
Твоя муза.
-Ти зруйнувала моє життя. -Впораєшся.
Дене.
Сорочка.
Ти закінчив?
-Як фотограф? -Добре. Професіонал.
Сувора. Блискуча. Така, як ти.
-Жінка? -Американка.
Ходімо.
Анно?
-Еліс. -Привіт.
-Вибачте, що завадила. -Ні, ми саме закінчили.
-Не бажаєте чаю? -Ні, дякую.
Я його розношу увесь день. Можна скористатися вашою вбиральнею?
Звичайно. Он туди.
Вона красуня.
-Я мушу з тобою зустрітися. -Ні.
Що це? Патріотизм?
-Мені не потрібні проблеми. -Я не проблема.
Ти зайнятий.
-Я хочу з тобою зустрітися. -Круто.
-Ти мене поцілувала. -Тобі що, 12 років?
Я просто заціпеніла.
Зробите моє фото?
Мене ніколи не фотографували професіонали.
Я б дуже хотіла. Я заплачу.
Ні, я залюбки.
Лише якщо ти не проти.
Чому я маю бути проти?
Бо ти повинен будеш піти.
Він нам тут не потрібен під час роботи, еге ж?
Ні, не потрібен.
Гаразд. Я буду в барі на розі.
Розважайтеся.
Дякую.
-Удачі з виставкою. -Удачі з книгою.
То у вас є виставка?
Так.
Я прочитала книгу Дена.
Ну й життя у тебе було.
Дякую.
Він сказав, що ти працюєш у кафе.
Я офіціантка.
Це тимчасово?
Ні.
Ходи сюди й сідай.
-Ти тут живеш? -Уже так.
Бо ти самотня?
Хто був твоїм останнім хлопцем?
Мій чоловік.
Він був англійцем?
-Типовим. -Що сталося?
Знайшов молодшу.
У тебе чудове обличчя.
Так з усіма буває, чи не так?
Мабуть.
Я просто...
Судячи з книги, я вважала, що ти менш...
Що?
Не знаю напевне.
Ти не проти того, що він використовує твоє життя?
Це насправді тебе не стосується.
Коли він мене впустив знизу,
у нього був такий собі вираз обличчя.
Я щойно підслухала вашу розмову.
Не знаю, що й казати.
Я не злодійка, Еліс.
Не бажаєш випити?
У мене є горілка в холодильнику. Могли б випити.
Просто сфотографуй мене.
Добре.
DDW: часто тут буваєш?
DOC9: вперше
DDW: новачок! вітаю. як звати?
DOC9: ларрі. Тебе?
DDW: анна
DOC9: приємно познайомитися
DDW: я люблю ЧЛЕН
DOC9: ти прямолінійна
DDW: хочеш сексу?
DOC9: так. опиши себе.
DDW: блондинка. великий рот. чудові цицьки
DDW: засмокчу тебе до безтями
DOC9: я не проти
DDW: сядь на моє обличчя жеребчику
DOC9: уже
DDW: одягни мої мокрі трусики
DOC9: добре
DDW: який у тебе?
DOC9: 22£
Чорт.
DOC9: 22см
DDW: ВИЙМАЙ
DOC9: зачекай
Так.
Яка гістологія?
Прогресує?
Ні. Схоже на атрофію.
Гаразд. Бувай.
DOC9: агов?
Трясця.
DOC9: АННО? ТИ ДЕ?
DDW: гей, великий ларрі, кого уявляєш, коли дрочиш?
DOC9: колишніх подружок
DDW: а теперішню?
DOC9: ніколи
DDW: яка в тебе секс-екс фантазія?
DOC9: готельний номер. зв'язують мене, дражнять, не дають кінчити,
б'ються за мене. 6 язиків у мене на члені, яйцях, промежині тощо.
DDW: слався, Султане вагіни?
DOC9: анно, а ти що уявляєш, коли мастурбуєш?
DDW: незнайомців, вони навколо мене, а я даю всім
як голодна курва, по одному в кожен отвір і в руках
DOC9: а потім?
DDW: вони кінчають мені в рот зад цицьки піхву волосся.
Господи.
DOC9: потім?
DDW: я злизую все як брудна шльондра. зачекай
друкую 1 рукою саме кінчаю... ооооо...
DOC9: сподобалось?
DDW: ні
DOC9: ти справжня?
DDW: ЗУСТРІНЕМОСЬ
DOC9: коли
DDW: ЗАРАЗ
DOC9: не можу. лікар. йду на обхід.
завтра 13 год де?
DDW: "Лондонський акваріум" потім ГОТЕЛЬ
DOC9: як ти мене впізнаєш?
DDW: одягни біле пальто
DOC9: добре! бувай анно!
DDW: Бувай Ларрі! ххххх
DOC9: ХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХ
Анно?
Я в пальто.
Білому пальто.
Я бачу.
Я Ларрі. Лікар.
Вітаю, лікарю Ларрі.
Називай мене "Султаном".
Не віриться, що це насправді.
Я думав, що, як ти з'явишся, то виявишся старою бабою.
Трясця, ти ж розкішна.
Що ж, дякую.
Риби. Треба їх поважати.
-Поважаєш? -Звичайно.
Ми були рибами. Давно.
До того, як були мавпами.
Ти казала про готель.
Нікуди поспішати.
Є куди, взагалі-то. Мені треба бути в операційній о 15.00.
-Тебе оперуватимуть? -Ні, я оперуватиму.
-Ти справді лікар? -Я ж казав.
А ти Анна?
Вибач. Я тебе фотографувала?
Ми вже зустрічалися?
Ну ж бо. Не грайся, німфоманко з Інтернету.
-Перепрошую? -Ти ж цього хотіла вчора.
-Справді? -Так. "Одягни мої мокрі трусики.
Сядь на моє обличчя.
-Голодна курва". -Гаразд.
Чому я почуваюся збоченцем?
Гадаю, над тобою просто пожартували.
-Мені шкода. -Та нічого.
Ні.
Ми спілкувалися в Інтернеті вчора. Та ти побачила мене...
Я не була вчора в Інтернеті.
Де ти була вчора між 16.45 і 19.00?
Це тебе не стосується.
-Де ти був? -В Інтернеті, спілкувався з тобою.
-Я ж із кимось розмовляв. -Кимось, хто прикидався мною.
Мабуть, ти розмовляв із Деніелом Вульфом.
-Хто це? -Один мій знайомий. Це він.
-Ні, я розмовляв із жінкою. -Звідки ти знаєш?
Повір, то була жінка. У мене величезний...
Вона була... Не була, чи не так?
Ні.
От покидьок.
Звідки ти його знаєш?
Я його не знаю. Я робила йому фото на книгу.
-Сподіваюся, вона провалилась. -Майже.
Є у світі справедливість.
Як вона називається?
"Акваріум".
От виродок! Рекламу робить!
Але навіщо йому прикидатися тобою?
Гадаю, я йому подобаюсь.
Цікавий спосіб це показати. Краще б квіти надіслав.
Неймовірна штука той Інтернет.
Справжня можливість всесвітнього спілкування.
Перший справжній засіб поширення демократії.
Саме так. Це майбутнє.
Двоє дрочать у кіберпросторі.
Це він дрочив.
Я йому це скажу, він напише.
Він у тебе закохався?
Не знаю. Ні.
-Ти в нього закохана? -Я його майже не знаю.
Але він тебе трохи цікавить.
Я вважаю його цікавим.
Не треба. Я схожий на злочинця на фото.
Будь ласка. У мене день народження.
Справді?
Справді.
З днем народження.
Дякую.
АННА КЕМЕРОН "НЕЗНАЙОМЦІ"
Заходить цей чоловік сьогодні до кафе і каже:
"Гей, офіціантко, чому ти така офіційна?"
Смішний.
А я йому: "Я офіційно очікую, щоб хтось прийшов
і здивував мене таким питанням".
І що він зробив?
Замовив горнятко чаю із двома шматками цукру.
-Я теж очікую. -Чого очікуєш?
Коли ти мене залишиш.
Я не збираюсь тебе залишати. Я тебе дуже кохаю. Навіщо мені?
Дозволь мені піти. Я хочу бути там із тобою.
-Ти соромишся мене? -Звичайно, ні. Я ж казав,
-що хочу бути сам. -Навіщо?
Щоб тужити.
Щоб подумати.
-Я кохаю тебе. Чому ти мені не дозволяєш? -Це лише вихідні.
Чому ти не дозволяєш кохати себе?
Дідько.
Ходімо туди,
а потім я сяду на поїзд. Мене не буде лише одну ніч.
Ти не зчуєшся, як я повернуся.
"НЕЗНАЙОМЦІ"
Ці люди вам платять? Чи ви їм платите?
Подобається?
Ні.
Чому ви були такі сумні?
-Життя таке. -У чому тоді справа?
Про що думаєте загалом?
Хочете поговорити про мистецтво?
Я знаю, що на відкритті роботи не обговорюють,
але хтось мусить це зробити.
Я серйозно. Про що думаєте?
Це брехня.
Лише купка сумних незнайомців, чудово сфотографованих,
а всі ці зализані вилупки, які оцінюють мистецтво,
кажуть, що це красиво, бо саме це вони хочуть бачити.
А люди на фото сумні
і самотні.
Та фото прикрашають світ,
тож ця виставка підбадьорює, тому вона брехлива.
А всім подобається ця велика брехня.
-А я хлопець великої брехухи. -Трясця.
-Ларрі. -Еліс.
Тож ви хлопець Анни.
Принцеси інколи цілують ропух.
-Жаб. -Ропух.
-Жаб. -Ропух, жаб, лобстерів. Яка різниця?
І давно ви зустрічаєтесь?
Чотири місяці. У нас романтичний період.
Це рай. Усі мої огидні звички їй подобаються.
-Вам не варто палити. -Йдіть до дупи.
Я лікар. Я мушу казати такі речі.
-Хочете? -Ні.
Так. Ні.
Хай йому грець, так.
Ні.
Я кинув.
Анна казала, ваш хлопець написав книгу.
-Гарна? -Звичайно.
Вона про вас, чи не так?
-Частково. -Чого ж він не сказав?
Правди.
Він тут, ваш хлопець?
Так, он там, розмовляє з вашою пташкою.
Мій хлопець тут.
Він тут? Де?
Он там.
З Еліс?
Здається, ви знайомі.
-Ніколи його не бачив. -Ні.
Та ви спілкувалися.
Ну, розмовляли.
-Переписувалися. -Я йому писав?
У Інтернеті. Відправив його до акваріуму. Я саме там була.
Молодець, Купідоне.
-Нам треба про це поговорити. -Не треба.
Він дуже гарний.
Вона дуже висока.
То ви стриптизерка?
Так.
І?
Всього найкращого.
Дякую.
І вам.
Саме так і має бути.
Він дуже смішний.
Вибачте. Приємно познайомитись.
-Насолоджуєтеся успіхом? -Так, повністю.
Твоя була найкращою.
Ти була красунею серед чудовиськ.
Що то були за жахливі люди?
-Звідки вони? -А нам що до того?
-Ти сідай у це. Спізнишся на поїзд. -Встигну.
Ну ж бо, холодно.
Зустрінемося в неділю.
Куди, красунечко?
Таксі!
Вибачте.
Хіба не можна вирішити, качка б тебе копнула?
Дякую. Щиро вдячна, що ви прийшли.
Зателефоную завтра. Зустрінемося наступного тижня.
-Дякую. -Щиро дякую.
-Я думала, ти пішов. -Я забув оце.
То він дерматолог. Хто може бути нуднішим?
-Той, хто пише некрологи? -Невдаха-письменник, будь ласка.
Мені шкода, що так сталося з книгою.
Дякую. То все через назву.
Ми так реготали над тими жартами.
А мій друг каже: "Слухай, це бородаті жарти.
Я знаю свіженькі. Сідай і запам'ятовуй".
А ми такі: "Який жарт?"
"Йдеться про колядку,
тому він саме пасує до Різдва".
Я не бачила тебе впродовж року.
Ні, бачила.
Тільки тому, що ти влаштовував засідки надворі.
Я не влаштовував засідки. Я чатував.
А коли мене не було, ти виглядала мене.
-Звідки ти знав, якщо тебе не було? -Бо я був,
чатував на відстані.
Подивись на мене.
Скажи, що не кохаєш мене.
Я не кохаю тебе.
Ти щойно збрехала.
Я твій незнайомець. Уперед.
-Привіт, незнайомко. -Привіт.
Жвава бесіда?
У нього батько помер.
Ти підглядав?
З любов'ю дивився
у телескоп.
Він вищий, ніж на фото.
То був портрет.
Так, знаю.
Через його голову здається, що він низький, а враження оманливе.
Оманливе?
Так, у нього насправді довге тіло. Довгий виродок.
Я б його зробив.
Що?
Якби дійшло до цього, у бійці я б його зробив.
Ти казала йому, що ми називаємо його Купідоном?
Ні, це ж наш жарт.
Я поспілкувався з юною Еліс.
-Сподобалася? -Звичайно.
-Та не так, як ти. -Чому?
Ти жінка. Вона - дівчина.
У неї тупа краса молодості, та вона підступна.
-Мені вона видається відкритою. -Такою вона хоче здаватися.
Ти забуваєш, що я спостерігаю за людською природою.
-Тепер і за мною? -Так.
Ти схожий на кота, який з'їв сметану. Припини облизуватися.
Ти ще не казала мені таких прикрих речей.
Це жахливо.
Вибач.
Мені дуже шкода.
-Де ти був? -По роботі.
Ходив випити з Гаррі. Із ним важко зупинитися на одній чарці.
-Ти ж знаєш, що він у тебе закоханий. -Ні, не закоханий.
Чи закоханий?
Ти вечеряв?
Я щось приготую.
Я не голодний.
Що?
Тобі буде боляче.
Я був із Анною.
Я кохаю її.
Ми зустрічаємося впродовж року.
Все почалося на відкритті виставки.
-Щасти вам. -Бувайте, начальнику.
Не рухайся.
Я хочу запам'ятати цю мить назавжди.
Вперше я увійшов у двері, повернувшись із відрядження,
а мене зустрічає дружина.
У цю мить я став дорослим.
Дякую, що чекала, люба.
Ти богиня.
Я сумував за тобою.
Хочеш чаю?
Господи, я виснажений!
-Ти не спав у літаку? -Ні,
якийсь перепалений німець хропів біля мене на усе горло.
-Котра година? -Близько півночі.
Час. От оманливий маленький вилупок.
У мене голова розділена навпіл. Мозок болить.
-Їсти будеш? -Ні, я хочу прийняти ванну.
-Я наберу. -Ні, я прийму душ.
Усе гаразд?
Як пройшло?
Як завжди на конференціях дерматологів, всім зносило дах.
Як готель?
Мені казали, що персонал того параноїдального готелю,
консьєрж, коридорні, покоївки... Ти знала?
-Вони всі продажні. -Всім це відомо.
Я не знав.
Здається, ти не надто бажаєш виконати подружній обов'язок.
Я щойно з ванни.
Добре.
Я тоді піду помиюся у нашій декорованій ванні.
-Ти сам обирав її. -І постійно відчуваю себе в ній брудним.
Вона чистіша за мене. У неї є характер.
Дзеркало каже: "Хто ти в біса такий?"
-Ти сам обирав її. -Це не означає, що вона мені подобається.
Не треба було все так прикрашати.
У тобі говорить середній клас.
Робочий клас. Чому ти одягнена, якщо щойно з ванни?
За молоком ходила.
У тебе все гаразд?
-А в тебе? -Так.
Я йду.
-Мені шкода. -Неважливо.
Через що тобі шкода?
Через усе.
-Чому ти не сказав раніше? -Боягузтво.
Це тому, що вона успішна?
Ні, тому, що я їй не потрібен.
Ти приводив її сюди?
Так.
-Хіба вона не вийшла заміж? -Вона тоді не зустрічалась зі мною.
Тоді, коли ми їздили на природу?
Щоб відсвяткувати третю річницю?
Ти їй телефонував? Благав повернутися?
Коли ходив на ті довгі
-самотні прогулянки? -Так.
Ти просто виродок.
Зрада жорстока. Я не пом'якшую нічого.
Як?
Як так можна?
Як можна таке комусь зробити?
Недостатньо хорошому.
-Я закохався в неї, Еліс. -Ніби у тебе не було вибору?
Є мить. Завжди є мить.
"Я зможу, я можу піддатися або опиратися цьому".
Не знаю, коли у тебе була ця мить, та я певна, що вона була.
Я йду.
-Надворі небезпечно. -А тут безпечно?
А твої речі?
-Мені не потрібні речі. -Куди ти підеш?
Зникну.
Султан повернувся з дарами.
Дякую.
Вони гарні.
Така справа. У готелі була Еліс.
Що?
У холі продають мистецькі листівки.
Я придбав одну, щоб підняти твої продажі.
"Молода жінка, Лондон".
І ще знайшов твою книгу у музеї сучасного мистецтва. Вона там була.
Її саме придбали.
Якийсь чоловік зі смішною борідкою.
Він втупився в твоє фото на обкладинці. Ти сподобалася тому придуркові.
Я так пишався тобою. Ти підкорила Нью-Йорк.
Ти чудовий.
Ніколи не забувай цього.
Ми можемо й далі бачитися?
Дене, ми можемо бачитися? Скажи.
Не можемо. Інакше я тебе не залишу.
-Що ти робитимеш, коли я когось знайду? -Ревнуватиму.
Я тобі все ще подобаюсь?
Звичайно.
Ти брешеш.
Я відчуваю.
Обіймеш мене?
-Я тобі подобаюсь, та ти нудьгуєш зі мною. -Ні.
Ти кохав мене?
Я завжди кохатиму тебе. Мені боляче кривдити тебе.
То чому кривдиш?
Бо я егоїстичний.
-Я думаю, що буду щасливішим із нею. -Не будеш.
Ти сумуватимеш за мною.
Ніхто не кохатиме тебе так, як я.
Чому кохання недостатньо?
Я завжди всіх залишаю. Я маю залишити тебе.
Приготуй чай, негіднику.
Еліс?
Чому ти одягнений?
Бо я думаю, що ти, мабуть, залишиш мене,
і я не хочу бути в халаті.
Я переспав із деким у Нью-Йорку.
Зі шльондрою.
Мені прикро.
Навіщо ти мені сказав?
-Я не можу брехати тобі. -Чому?
Бо я кохаю тебе.
Та нічого.
Справді? Чому?
Щось не так.
Скажи мені.
Ти залишаєш мене?
Через це?
Чому?
Через Дена.
Купідона?
Він наш жарт.
Я кохаю його.
Ти з ним зустрічаєшся?
Відколи?
Від часу відкриття виставки минулого року.
Я огидна.
Ти неймовірна.
Така розумна.
Навіщо ти вийшла за мене заміж?
Я порвала з ним. Хотіла, щоб у нас усе вийшло.
-Навіщо ти казала, що хочеш дітей? -Бо хотіла.
-А зараз ти хочеш дітей із ним? -Так.
Не знаю.
Але ж ми щасливі,
хіба ні?
-Ти житимеш із ним? -Залишайся тут, якщо хочеш.
Мені начхати на збитки.
Ти зробила це зі мною у день знайомства. Дозволила пошитися в дурні заради розваги.
Чому не сказала, щойно я зайшов?
-Я боялась. -Ти боягузлива зіпсована курва.
Ти одягнена, бо думала, що я можу вдарити тебе?
За кого ти мене приймаєш?
-Мене вже били. -Але не я.
Він гарний у ліжку?
Не треба.
Дай відповідь.
Він гарний?
Так.
Кращий за мене?
-Інший. -Кращий?
-Ніжніший. -Що це означає?
-Ти знаєш, що це означає. -Скажи мені.
-Ні. -Я ставлюся до тебе, як до курви?
-Інколи. -Чому б це?
-Вибач, ти... -Не кажи цього.
Трясця, не кажи:
"Ти надто хороший для мене". Так і є, та не кажи цього.
Ти робиш найбільшу помилку у житті.
Ти залишаєш мене, бо думаєш, що не заслуговуєш на щастя,
але ти заслуговуєш, Анно.
Ти приймала ванну, бо у вас був секс?
Щоб змити його запах?
Щоб відчувати меншу провину?
Як ти почуваєшся?
Винною.
Ти хоч кохала мене?
Так.
Ви цим займалися тут?
Ні.
Чому?
Ти хотів би, щоб займалися?
Кажи правду.
Так, займалися.
Де?
Там.
На цьому?
Ми вперше переспали на цьому.
Ти думала про мене?
Коли?
Коли ви це тут робили?
-Відповідай! -Сьогодні ввечері.
Ти кінчила?
-Навіщо ти це робиш? -Бо я хочу знати.
-Так, кінчила. -Скільки разів?
-Двічі. -Як?
-Ми переспали один раз, а потім ще раз. -Хто де був?
Я була згори, потім він був ззаду.
-Тоді ти кінчила другий раз? -Боже.
-Чому секс такий важливий? -Бо я бісів дикун!
Ти торкалася себе, коли він трахав тебе?
-Мастурбувала для нього? -Інколи.
-А він? -Ми робимо все,
-що роблять люди під час сексу. -Тобі сподобалось смоктати йому?
-Любиш його член? -Обожнюю.
-Як він кінчає тобі на обличчя? -Так!
-Який смак? -Як у тебе, лишень солодше.
Оце так сила духу. Дякую. Дякую за щирість.
Тепер йди до дідька й помри,
чортова лярво.
Я кохаю тебе.
Дякую.
-Як називається ця кімната? -Райський люкс.
-Скільки тут райських люксів? -Вісім.
Мені платити за розмову з тобою?
Ні. Але якщо хочеш дати мені на чай, я не проти.
Дякую.
Я приходив сюди мільйон років тому. Це був задрипаний клуб.
Сцена була...
Все завжди на щось схоже.
Двадцять років тому.
Скільки тобі було?
-Чотири. -Боже.
-Я був у штанях, а ти в підгузках. -Мої підгузки були схожі на штани.
-У тебе янгольське обличчя. -Дякую.
Який смак у твоєї піхви?
Райський.
Скільки ти цим займаєшся?
-Три місяці. -Відтоді, як він залишив тебе?
Мене ніхто не залишав.
-Гарна перука. -Дякую.
Тебе це все збуджує?
-Інколи. -Брехуха.
Ти це мені кажеш, бо гадаєш, що я хочу це почути.
Що я збуджуюся, бо ти від цього збуджуєшся.
Думка, що я змащую себе, коли роздягаюся для незнайомців, не збуджує тебе?
Коли ти так про це говориш, збуджує.
-Ти заграєш зі мною? -Можливо.
-Тобі можна загравати зі мною? -Звичайно.
-Справді? -Ні, не можна. Я порушую правила.
-Ти смієшся з мене. -Так, мені можна загравати.
Щоб видурити гроші з мене.
Щоб видурити з тебе гроші, я можу робити й казати все, що забажаю.
-Але не торкатися. -Нам не можна торкатися.
Розіпхни ноги.
Ширше.
Покажи.
То що станеться, якщо я тебе зараз торкнуся?
-Я викличу охорону. -А що вони зроблять?
Попросять тебе піти і не повертатися.
-А якщо я відмовлюся йти? -Виведуть тебе.
На стелі камери спостереження.
Мабуть, я не намагатимуся торкнутися тебе.
Хотів би торкнутися тебе. Пізніше.
-Я не шльондра. -Я не платитиму.
Якого біса він залишив тебе?
-Яка у тебе робота? -Питання. Ти поставила питання.
-І? -Це тріщина у твоїй броні.
-Я не маю броні. -Маєш.
-Чому ти називаєш себе Джейн? -Бо це моє ім'я.
Ми ж знаємо, що це не так.
Ви приховуєте свої особистості.
Тут є дівчина, яка називає себе Венерою. Яке її справжнє ім'я?
-Плутон. -Ти дражнишся.
-Ти хочеш, щоб я припинила дражнитися? -Ні.
Як тебе звати?
Деніел.
Деніел-дерматолог.
-Я не розповідав тобі про свою роботу. -Я здогадалася.
Ти сильна.
Там у залі є ще одна.
Судячи зі шрамів, зробила собі цицьки.
Називає себе Купідоном. Їй хоч казали, що це був чоловік?
-Не чоловік, а маленький хлопчик. -Я хочу, щоб ти назвала своє ім'я.
Будь ласка.
Дякую. Моє ім'я Джейн.
Своє справжнє ім'я.
Дякую.
-Моє справжнє ім'я - Джейн. -Обережно.
Дякую. Все одно Джейн.
У мене тут ще близько £500.
Може, я дам тобі всі гроші, а ти скажеш мені своє справжнє ім'я,
Еліс?
Обіцяю.
Дякую.
Моє справжнє ім'я
просто Джейн Джоунз.
Можливо, я багатий, але не тупий.
Шкода, лікарю. Мені подобаються багаті й тупі.
Не смій наді мною знущатися.
-Перепрошую. -Нічого.
Усі дівки в цій клятій дірі просто пневматичні роботи,
обдовбані ляльки, і ти така ж, як і вони.
Ви всі придумали собі прізвиська, щоб прикидатися кимось іншим
та не відчувати сорому через те, що показуєте свої інтимні місця незнайомцям.
Я намагаюсь підтримувати розмову.
-У тебе немає готівки. -Я оплатив кімнату.
За це плати додатково.
-Ми знайомі з минулого року. -Помиляєшся.
Поговори зі мною!
-Це я й роблю. -Поговори у реальному житті.
Я не знав, що ти тут. Я знаю, хто ти.
Я кохаю тебе.
Кохаю те, через що ти страждаєш.
Вона навіть не хоче бачити мене.
-Ти почуваєшся так само. Я знаю. -Не можна тут плакати.
-Обійми мене. Я хочу тебе обійняти. -Нам не можна торкатися.
Ходи до мене додому. Це безпечно. Я піклуватимусь про тебе.
-Мені не потрібне піклування. -Всім воно потрібне.
Я не хочу трахатися з тобою заради помсти.
-Я заплачу. -Мені не потрібні твої гроші.
-У тебе мої гроші. -Дякую.
-"Дякую". Це що, правило таке? -Я просто ввічлива.
І багато дорослих чоловіків виплакують тут свої очі?
Професійні ризики.
Ти колись жадала відвідувачів?
Так.
То звільни мене від нещастя. Ти жадаєш мене?
Бо я був досить відвертим із тобою щодо своїх почуттів.
-Твоїх почуттів? -Та вже.
Ні, я не жадаю тебе.
Дякую.
Щиро вдячний за твою відвертість.
То ви нас до себе не підпускаєте?
Ти вважаєш, оскільки ви нас не любите, не жадаєте
чи не звертаєте на нас уваги, ви переможете?
Ми не на війні.
Якби я попросив тебе роздягнутися, ти б це зробила?
-Звичайно. Ти цього хочеш? -Ні.
Еліс, скажи мені правду.
Брехня - найкраща розвага для дівчини, окрім хіба роздягання,
та краще казати правду.
Ти холодна.
У вас усіх холодні серця.
Що потрібно зробити, щоб отримати тут близькість?
Можливо, наступного разу я попрацюю над близькістю.
Ні, я знаю, що робити.
Зараз ти знімеш одяг.
Ти дуже повільно повернешся, нахилишся
і торкнешся клятої підлоги, щоб мені було приємно дивитися.
Ти цього хочеш?
Чого ще мені хотіти?
Вибач.
-Що сталося? -Затори.
-Хочеш постояти позаду? -Ні, давай вип'ємо.
Ти розчервонілася.
Не треба було бігти.
-Горілку з тоніком? -Так.
-Горілку з тоніком і "Ґіннесс", прошу. -Звичайно.
Як пройшло?
Добре.
Пообідали?
А потім?
-А потім пішли. -І?
Немає ніякого "і".
Ви не бачилися з ним впродовж чотирьох місяців. Має бути якесь "і".
-Як він? -Жахливо.
-Здачі не потрібно. -Дякую, сер.
Як там у дерматології?
-Він тепер надає приватні послуги. -Справді?
Він проливав сльози?
-Трохи так. -Бідолаха.
Важко було з ним?
Ти сердишся, бо я з ним зустрілася?
Ні. Просто
я не зустрічався з Еліс.
Ти не можеш зустрітися з Еліс. Не знаєш, де вона.
Я не намагався знайти її.
Ти знаєш, чому ми зустрілася.
Він благав мене кілька місяців. Зустрілася, щоб він підписав.
-То він підписав? -Так.
Вітаю.
Ти розлучена.
Двічі розлучена.
Вибач.
Як ти почуваєшся?
Змучена.
Я кохаю тебе.
І я хочу в туалет.
Ненавиджу це місце.
Воно у центрі.
Ненавиджу центр. Центральний Лондон - просто парк розваг.
Ненавиджу минуле. Ненавиджу майбутнє. То куди мені подітися?
Повернися.
-Ти обіцяв, що не будеш. -Повернися.
-Як робота? -Господи. Робота - лайно, зрозуміло?
Тут офіціанти є? Я кохаю тебе. Прошу, повернися.
Я не повернуся.
Підпиши.
Немає ручки.
Ручка.
Відпусти руку.
Підпиши.
Підпишу за однієї умови.
Ми йдемо звідси. Підемо до мого нового сяючого кабінету
і благословимо кушетку останнім сексом.
Я знаю, що ти не хочеш,
і знаю, що вважаєш мене хворим через це, але я хочу цього.
Заради старих часів.
Бо я одержимий тобою.
Бо я не можу забути тебе, якщо не...
Бо я певною мірою вважаю,
що ти заборгувала мені за те, що так витончено зраджувала мене.
Саме тому я благаю тебе віддати мені своє тіло.
Ти станеш моєю шльондрою.
А натомість я заплачу тобі твоєю свободою.
Якщо ти це зробиш, присягаюся, я не шукатиму тебе більше.
Я йду до бару.
Гадаю, ти все ще любиш горілку з тоніком?
Ти переспала з ним, чи не так?
-Чого ти хочеш від мене? -Розуміння.
Чому ти не збрехала мені?
Бо ми обіцяли завжди казати одне одному правду.
І що такого хорошого у тій правді?
Спробуй наступного разу збрехати. Так роблять всі у цьому світі.
Я зробила так, як він хотів, і тепер він залишить нас у спокої.
Я кохаю тебе.
-Я не віддала йому нічого. -А своє тіло?
Якби до тебе прийшла Еліс, у відчаї,
пам'ятаючи про те кохання, яке було між вами,
і сказала б, що їй потрібно, щоб ти її хотів,
щоб забути тебе, ти б це зробив.
Мені б теж це не сподобалося, але я пробачила б тобі.
-Це доброта. -Ні, боягузтво.
Тобі забракло духу дозволити йому ненавидіти.
Я роблю це, бо почуваюся винною, а ще мені шкода тебе.
-Ти ж це розумієш? -Так.
-Тобі приємно? -Ні.
Все закінчилось.
-Ми вже не невинні. -Не припиняй мене кохати.
Я бачу, як твоє кохання зникає. Це ж я.
Я зробила дурницю, але вона нічого не означає.
Якщо ти справді кохаєш мене, то пробачиш.
-Ти перевіряєш мене? -Ні.
-Я розумію. -Ні. Він розуміє.
Я уявляю його на тобі.
Твій колишній чоловік розумний.
Я майже захоплююсь ним.
Скажеш йому?
Не знаю.
Краще не брехати в таких справах.
Підпиши.
Я пробачаю тобі.
Підпиши.
Гадаю, тобі сподобалось.
Він затягує тебе в ліжко. Старі жарти,
все здається знайомим. Гадаю, ти гарно провела час.
А я цього й не знатиму, хіба що спитаю його.
То чому б тобі не спитати?
Так?
Можете увійти.
-Я хочу, щоб Анна повернулася. -Вона зробила свій вибір.
Я мушу попросити вибачення. Я закохався в неї.
Я не мав наміру змушувати тебе страждати.
То де вибачення? Ти телепень.
Я прошу вибачення. Якщо ти кохаєш її, то відпустиш її,
щоб вона стала щасливою.
-Вона не хоче бути щасливою. -Усі хочуть бути щасливими.
Депресивні не хочуть. Вони хочуть бути нещасливими для підтвердження депресії.
Якби вони були щасливими, то не були б депресивними.
Вони пішли б у світ і жили, а це призводить до депресії.
-Анна не депресивна. -Справді?
-Я кохаю її. -Та ти що? Я теж.
Вона повернулася до тебе, бо не може бачити, як ти страждаєш.
Ти її не знаєш.
-Ти кохаєш її, як пес любить господаря. -А господар за це любить собаку.
Ти зробиш їй боляче. Ти їй ніколи не пробачиш.
Звичайно, я їй пробачаю. Вже пробачив.
Без прощення ми стаємо дикунами. Ти програв.
-Ти познайомився з нею лише через мене. -Так. Дякую.
Це жарт. Твій шлюб - жарт.
А ось тобі ще один. Вона не надсилала папери про розлучення адвокатові.
Такому довгов'язому романтичному героєві я видаюсь звичайним.
Та все ж вона обрала мене,
а ми мусимо поважати вибір жінки.
А якщо ти ще раз до неї підійдеш, присягаюся,
я уб'ю тебе.
Гаразд. У мене пацієнти.
Коли вона була тут, як гадаєш, їй сподобалось?
Я робив це не заради її задоволення.
Я трахнув її, щоб насолити тобі.
Хороша бійка не буває чистою. Звичайно, їй сподобалося.
Сам знаєш, вона любить трахатися, коли винувата.
-Ти тварина. -Справді? А ти?
Ти вважаєш кохання простим. Вважаєш, що серце - це діаграма.
Ти хоч колись бачив людське серце? Воно схоже на кулак, оповитий кров'ю!
Йди до біса звідси, письменнику!
Ти брехун!
Обдумай кілька фактів, поки я бруднитиму руки.
Вона ненавидить твої руки. Вона ненавидить твою простоту.
Я провів увесь минулий тиждень у розмовах про тебе.
Я все про тебе знаю. Анна каже, що ти трахав її із закритими очима.
Каже, що серед ночі ти прокидаєшся і кличеш маму, мамійчику.
Я можу продовжити.
Може, припинимо?
Все закінчилося. Вгамуйся.
Ти нічого не знаєш про кохання,
бо не знаєш, що таке компроміс.
-Не рюмсай біля мене. -Вибач.
Я не знаю, що робити.
Хочеш моєї поради? Повертайся до Еліс.
Вона не прийме мене.
-Вона зникла. -Ні, не зникла.
Я випадково знайшов її.
Вона працює у клубі.
Так, я бачив її оголеною.
Ні, я не трахнув її.
Ти говорив із нею?
Так, знаю. Хвилинку.
Як вона?
Вона кохає тебе,
хоч це й неймовірно.
Ось твій припис.
Тут вона працює.
Йди до неї.
Дякую.
Ти все ще ошиваєшся в Інтернеті?
Останнім часом ні.
-Я хотів убити тебе. -Я думав, ти хотів трахнути мене.
Не хами.
До речі, мені сподобалась твоя книга.
Дякую. Ти один такий.
Анні теж.
-Усе ще пишеш некрологи? Зайнятий? -Тепер я редактор.
-Справді? Як так сталося? -Попередній редактор помер.
Алкогольне отруєння. Я провів тиждень біля нього у лікарні.
Мені справді потрібно приймати пацієнтів.
-Дякую. -За що?
-За доброту. -Я добрий.
Я надішлю тобі рахунок.
Дене?
Я збрехав тобі.
Я переспав із Еліс.
Вибач, що сказав. Я недостатньо хороший, щоб тобі пробачити.
Негідник.
Покажи гримасу.
Чудово.
Ти розбудиш готель.
Візьми мене.
Знову? О 6.00 треба вставати.
Як одна людина може постійно так засмучувати?
За це мене люблять.
То куди ми збираємося?
-Я все влаштую. -Куди ми збираємося?
Святковий сюрприз. За моїми правилами.
Куди ми збираємося?
До Нью-Йорка.
Ти янгол.
-Ти не забула взяти мій паспорт? -Звичайно. Він разом із моїм.
А де твій?
Там, де ти не знайдеш. Ніхто не побачить фото у моєму паспорті.
Коли ми сядемо у літак, нашим стосункам виповниться чотири роки.
А ти врахувала перерву?
Ти маєш на увазі перевірку почуттів? Не вийшло.
З річницею.
Піду зніму лінзи.
-З чим були мої сандвічі? -Із тунцем.
-Скільки у мене шрамів? -Два.
Але мало бути три.
-Яким був твій евфемізм? -Миротворча.
Надто легко, негіднику. Далі?
Парк. Із ким я туди пішов?
Із батьком.
Колір стільців у лікарні - сірий чи синій?
-Гадки не маю. -Каверзне питання. Зелений.
Ти сама - каверзне питання.
Чому ми ніколи не їздили у відпустку?
Ми їздили на природу.
Не рахується. Ти постійно крадькома телефонував
тій відьмі, яку ми не згадуємо.
Ходи до ліжка.
Мені треба запалити.
-Як тобі вдалося кинути? -Велика внутрішня сила.
Чому я?
Ти могла обрати будь-кого. Чому я?
Бо ти зрізав скоринки.
А ще це.
-Коли ти перестанеш бути стриптизеркою? -Незабаром.
-Ти залежна від цього. -Це не так.
Я заробляю гроші, щоб оплатити це.
Скажи, що було.
-Нічого не було. -Але він ходив до клубу.
Багато чоловіків ходять до клубу. Ти ходив до клубу.
-Твій вираз обличчя. -Твій вираз обличчя.
Яке обличчя. Яка перука.
Я побачив це обличчя,
цей вираз,
коли ти ступила на дорогу. Це була мить мого життя.
-Це мить твого життя. -Ти була бездоганна.
Я все ще така.
Дорогою до лікарні
я цілував твоє чоло.
От тварина.
Таксист побачив, що я тебе цілую, і спитав: "Вона ваша?"
Я сказав: "Так, моя".
Вона моя.
Тож він прийшов до клубу, дивився, як ти роздягаєшся, ви поспілкувалися, оце й усе?
Так.
Ти не довіряєш мені.
Я кохаю тебе. Ти в безпеці.
Ти мала повне право. Я лише хочу знати.
-Чому? -Бо я хочу знати все.
Бо я божевільний.
Скажи.
Нічого не було.
-Ти жив із іншою. -Ти виправдовуєшся?
Я не виправдовуюсь. Просто кажу.
-Що саме ти кажеш? -Нічого не кажу.
Я хочу правду.
-Куди ти? -За цигарками.
Все зачинено.
Я піду до автомату.
Коли повернуся,
прошу, скажи правду.
-Чому? -Бо я не можу без неї.
Бо без неї ми тварини.
Довірся мені.
Я більше не кохаю тебе.
Відколи?
Відтепер.
Саме відтепер.
Я не хочу брехати
і не можу сказати правду,
тому все скінчилося.
Це неважливо.
-Я кохаю тебе. Все інше не має значення. -Надто пізно.
Я більше не кохаю тебе.
Прощавай.
Ось тобі правда,
можеш ненавидіти мене.
Ларрі трахав мене всю ніч.
Мені сподобалося.
Я кінчила.
Ти мені подобаєшся більше.
Тепер іди.
Я це знав.
Він мені сказав.
-Ти знав? -Я мав почути це від тебе.
-Чому? -Бо він міг збрехати.
Я мав прочути це від тебе.
Я ніколи не сказала б тобі, бо знала, що ти не пробачиш мені.
Я б пробачив. Уже пробачив.
-Чому він тобі сказав? -Бо він виродок.
-Як він міг? -Бо він хотів, щоб це сталося.
-Але навіщо випробовувати мене? -Бо я ідіот.
Так.
Я б кохала тебе
завжди.
-Тепер прошу, йди. -Не роби цього. Поговори зі мною.
Я говорю. Йди до біса.
Ні, вибач. Ти не зрозуміла. Я не хотів...
Хотів.
-Я кохаю тебе. -Де?
-Що? -Покажи.
Де твоє кохання?
Я його не бачу. Не можу торкнутися. Не відчуваю.
Я чую його. Чую слова,
та не можу нічого вдіяти з твоїми легкими словами.
Що б ти не казав, уже надто пізно.
-Прошу, не роби цього. -Вже зробила.
А тепер йди, будь ласка, інакше я викличу охорону.
Ти не в стриптиз-клубі. Тут немає охорони.
-Навіщо ти спала з ним? -Бо хотіла.
-Чому? -Я жадала його.
-Чому? -Тебе не було.
-Чому з ним? -Він ввічливо попросив.
-Ти брешеш. -І що?
-Хто ти? -Ніхто.
Давай, удар мене. Ти ж цього хочеш. Удар мене, виродку.
-З поверненням, міс Джоунз. -Дякую.
Переклад: Олена Скібіцька