Jag har aldrig sett så mycket ingenting.
Jag har aldrig gått så långt för att se det.
Hur kunde jag att konstruktionerna bara fanns runt stjärnporten?
Där är porten. Ring upp den.
Energimätningarna är samma här som de var 1,6 km härifrån.
Vi borde stanna ett tag.
- Jag trodde du hatade dräkterna. - Ja, men mätningarna är fantastiska.
Den är överallt omkring oss.
- Men du kan inte förklara den. - Inte än.
Du kan inte komma på ett sätt vi kan använda den?
Inte än.
- OK. Uppdraget är avslutat. - Vänta.
Det finns även ren vetenskap. Allt behöver inte vara användbart.
Du övertalade mig att komma hit för du trodde att energimätningarna
pekade på närvaron av en civilisation.
Det finns inga byggnader, inga varelser, ingenting.
- Bara dimma. - Tekniskt sett är det inte dimma.
Det finns ingen vattenånga i atmosfären.
Jag tror inte att vi behöver ha på oss skyddsutrustningen.
Och det säger du nu.
Ring upp porten.
- Vi åker. - Vänta. Lugna er.
- Du ville ha nåt användbart? - Vad pratar du om?
När maskhålet anslöts uppstod en vild skiftning.
Det ser ut som om porten drar energi från atmosfären.
Och?
Så vitt jag vet sträcker sig fältet milsvis.
Kanske över hela planeten. Det är mycket energi.
- Hur mycket är mycket? - Beräknat i joule eller erg?
- Beräknat i mycket. - Tja, väldigt mycket.
Nog för att öppna ett maskhål tillbaka till Jorden.
Jag trodde bara Atlantisporten kunde ringa upp Jorden.
Ja. Den har en extra kontrollkristall
som tillåter en åttonde symbol.
- Antagligen en säkerhetsåtgärd. - Sak samma.
Med kristallen, kan jag få den andra porten att funka.
Så du föreslår att vi tar bort den från vår RHA
- och flyttar den till M5S-224? - Ja.
- Är inte det riskabelt? - Jag klarar mig.
Hon menar angående att ha sönder vår egen port.
Kristallen är värdelös utan tillräckligt mycket energi.
Du sa att du inte visste var energin kommer ifrån.
Jag tror att den skapas i atmosfären.
- Dimman? - Ja.
- Du sa att det inte var dimma. - Vad det nu är.
- Hur vet du det? - Jag vet inte än.
Men dimman är det enda som finns där och energimätningarna var konstanta.
OK, även om du klarar det här,
måste vi anta att porten till Jorden saknar en energikälla
som kan etablera ett maskhål tillbaka till Pegasus.
Vem som än åker riskerar en enkelresa.
- Någon kommer erbjuda sig. - Du?
Jag skulle bara åka om jag visste att det fanns en chans att återvända.
Vi kan meddela SGC att vi är OK.
Vi har samlat värdefull information.
Vi borde skicka den.
Om vi kan det. Även om det är över radio.
OK. Det var det.
Hur svårt blir det att koppla den till den andra RHA:n?
Atlantis RHA är unik. Vi kan inte bara stoppa in den.
- Vad betyder det? - Det kan behövas en nedmontering.
- Så du vill ta isär RHA:n? - Jag monterar ihop den igen.
Riskerar du att sätta den andra porten ur stånd?
Bara om jag gör bort mig, vilket är extremt osannolikt.
- 840 år. - Va?
Den tid det kommer ta oss att hämta dig med en pölhoppare.
Ni skulle göra det, eller hur?
- Visst. - Det blir inte nödvändigt.
Däremot kanske jag behöver lite assistens.
- Major? - Löjtnant?
Ja, sir.
- Atlantis, det här är McKay. - Fortsätt.
- Vi är redo att börja jobba på RHA:n. - Är du säker på det här?
Absolut.
Det blir goda nyheter.
- Lycka till. - Vi är tillbaka till middagstid.
Då så.
Låt oss börja.
KRIG OCH FRED
Kom in.
Hej. Har du en sekund?
Ja, visst.
Krig och Fred.
Det är tung läsning det.
När jag var på Jorden och förberedde mig inför uppdraget,
insåg jag att jag nog skulle vara här ett tag,
så jag tänkte: "Varför inte ta med en bok som tar ett tag att läsa?"
- Sidan 17? - Jag är helt enligt tidsplanen.
Det är i linje med vad jag ville prata med dig om.
Hem. Att åka hem.
McKay har rätt.
Om det fungerar och vi etablerar ett maskhål tillbaka till Jorden...
Om den här konversationen är på väg dit jag tror, kan du slappna av.
Jag ska ingenstans. Jag har inte läst min bok.
Hör på, allt jag säger...
...är att du är den bäst kvalificerade personen
att informera general Hammond och de andra om hotet från Vålnaderna.
Ja, kanske det, men jag tror att jag behövs här.
- Bra. - Men om du vill åka, förstår jag det.
- Säger du att jag inte behövs här? - Jag sa att jag skulle förstå.
Tack ska du ha, men jag har åtagit mig det här.
Men livs-sugande utomjordingar fanns inte med i broschyren.
- Oavsett, jag stannar. - Bra.
Det skulle inte vara samma utan dig.
- Skulle du vilja åka tillbaka? - Det spelar ingen roll vad jag vill.
- Varför inte? - Atlantis kan inte förlora mig.
Jag är deras expert i portteori, maskhålsfysik
och en myriad av andra vetenskaper som är för många att nämna.
Jag vill träffa min mormor. Hon tror att jag är i Afghanistan.
Den som åker måste inge respekt hos SGC,
och ha tålamod och kunskap nog att uppdatera dem
och ta med sig kavalleriet tillbaka.
Du påstår att du är ovärderlig överallt.
Det skulle skapa ett tomrum om jag åkte,
men jag skulle gå i spetsen för satsningen att återvända
med förstärkningar, färsk proviant och en Big Mac till alla.
- Jag känner mig redan bättre. - Ja. Bra.
Bra.
Major Sheppard, har vi hört tillbaka från dr McKay?
- Inte än. - Ryktet om upptäckten har spridit sig.
- Jag har märkt det. - Det var väntat,
i hopp om att bli återförenad med nära och kära,
att återvända till bekant mark.
Ja, jag skulle älska att åka tillbaka.
Skulle du överväga att lämna Atlantis?
Visste jag att jag kunde återvända, skulle jag göra det på stört.
Det skulle vara underbart att se din värld.
Du skulle kunna hjälpa mig med underrättelsen.
- Jag skulle gilla det. - Du känner till Pegasusgalaxen.
Sen finns de där coola Jordgrejorna, amerikansk fotboll, pariserhjul.
Kommer du ihåg de sista popcornen vi åt?
- Vi skulle kunna skaffa mer. - Om vi visste att vi kunde återvända.
Oplanerad aktivering.
Det är en radiosändning från dr McKay.
- Rodney? - Elizabeth. Jag är färdig.
Beståndsdelen är installerad i DHDn och...
Bra jobbat. Ursäkta. Vad händer med energimätningarna?
Samma som förut.
Porten drar energi och det är tillräckligt för att säkra nummer åtta.
OK, stanna där du är. Vi är på väg.
Uppfattat,
Så, är vi redo?
Vad är det vi ska vara redo för?
Det är ett stort ögonblick och vi har inte haft kontakt på ett tag...
- Vi är redo. - Börja.
Snälla, fungera.
SGC, det här är dr Elizabeth Weir
från Atlantisexpeditionen.
Hör ni mig?
Jag upprepar, det här är dr Weir. Kom, tack.
Det här är Korpral Harriman från SGC.
Det bäst för dig att det inte är ett skämt.
Inget skämt, korpral.
Jag sänder min personliga ID-kod för bekräftelse.
Ursäkta. Vi är bara lite förvånade att höra från dig.
- Förståeligt. - Irisen är öppen.
Redo att komma igenom.
Tack, men vi är inte redo att riskera en enkelresa.
Du förstår inte. Saker har förändrats här.
Asgard fäster motorer på Prometheus som kan nå andra galaxer.
Vi höll på att starta ett uppdrag för att ta reda på vad som hänt med er.
Är han allvarlig?
- Är du allvarlig? - Ja.
Åk igenom nu och du kan vara tillbaka i Pegasus inom en månad.
Jaha... vem ska åka?
Välkommen tillbaka till Jorden.
Samtidigt som Pegasusgalaxen besitter många faror,
är de potentiella belöningarna värda risken
att upprätthålla fortsatt närvaro på Atlantisbasen.
Tyvärr, doktorn,
så har din preliminära rapport gett Pentagon orsak för oro.
Är Vålnaderna lika mäktiga som du påstår,
så är de en ännu farligare fiende än goa'ulderna.
Vissa tycker att vi borde att ge upp innan det är försent
och överge Pegasusgalaxen helt.
- General, du kan inte... - Den här rasen besegrade De Gamla.
Under årens lopp, har SGC råkat ut för ett antal hot
som mycket väl kunnat förinta den här världen.
Det har inte stoppat dig från att fortsätta sända team genom porten.
När SG-1 återvände från sitt första uppdrag, var skadan skedd.
Vi hade varnat goa'ulderna om vår närvaro.
Att lägga ner allt hade inte ändrat det.
Angående Vålnaderna, har vi ett val.
Så vi ska bara fegt springa därifrån?
Pentagon föredrar att kalla det ett strategiskt tillbakadragande.
Hur kan vi vara säkra på att de inte följer efter oss?
De livnär sig på mänskliga livsformer. Nu vet de att det finns ett smörgåsbord.
Jag tror inte att vi har något val.
Vi måste undersöka möjligheterna för teknologiska framsteg i Pegasus.
För att inte nämna vår skyldighet till de andra människorna som bor där.
- Skyldighet? - Vi väckte ju faktiskt Vålnaderna.
Samtidigt som det skulle ha hänt förr eller senare utan vårt ingripande,
är vi, med De Gamlas teknologi
i en unik position att kunna hjälpa dem.
Vi kan inte bara ge upp.
Du kan lita på att din rekommendation kommer att beaktas på högsta nivå.
General, sir.
Tack så mycket, sir.
Major Sheppard.
Jag är förvånad att genomgången gick så fort.
- Du var väldigt grundlig, major. - Tack så mycket, sir.
Jag trodde du skulle njuta av lite välförtjänt ledighet.
Jag skulle precis ordna med transport.
Det är ordnat. Vart du än vill.
Det var väldigt generöst.
Du har gjort ditt land en stor tjänst. Du förtjänar det.
Tack så mycket, sir.
Så, hur mår din patient?
Vi är klara, major. Hon kan gå.
Jag var rädd att du hade övergivit mig.
Jag ordnade bara vår transport.
Så, vart ska vi åka?
Vi borde börja med att hitta nya kläder till dig.
Hej, Simon.
Herregud. När kom du...
Jag saknade dig.
Du har inga nya meddelanden.
Måste ha varit kortslutning eller något.
I alla fall...
Det är inget fel på din tv.
Försök inte att justera bilden. Vi kontrollerar sändningen.
Om du vill höja ljudet kan vi öka volymen
Om du vill dämpa ljudet kan vi justera det till en viskning.
- Hej- - Hej-
- Tack så mycket, major. - Varsågod.
Jag har handlat på många marknader i många världar...
- Länder. - Ja, visst, ja.
Länden
Men här finns det så många olika saker att välja mellan.
Det verkade som att du hade kul. Kul i timme efter timme.
Men du valde ut snygga kläder.
Tack.
Jag undrar... om vi aldrig hade drabbats av Vålnaderna,
hade mitt folk skapat en sån här civilisation då?
Jag börjar undra över en del grejor själv.
- Vadå? - Tycker inte du att nånting känns fel?
Jag menar inte en sak, jag menar... allting.
Jag förstår inte.
Ursäkta mig, skulle du kunna ta oss till Green Moss Park området?
- Absolut. - Tack så mycket.
Jag tror att jag kommer förstå bättre vad det är som stör mig när vi kommer dit.
Hej, Sedge! Har du saknat mig?
Mer än du kan ana.
Jag vet inte hur många gånger jag tittat på den där videon du gav mig.
- Jag ville berätta det personligen. - Nej, det ville du inte.
Du var rädd att jag skulle övertala dig.
Jag var rädd att du skulle försöka.
När du berättade att du skulle åka men inte kunde säga vart,
var min första gissning Korea.
Min andra gissning var Israel.
Ärligt talat, Pegasusgalaxen fanns inte på min lista.
Jag är ledsen.
Jag vet.
Mitt säkerhetsintyg tillåter dig inte att berätta för mig vad du gjorde.
- Nej. - Eller när du kommer åka igen?
Nej.
Det absolut minsta du kan göra är att lova mig att...
...du kommer ta med dig det här.
Simon.
Det är vackert.
Det ser fint ut.
Tack.
Är det något som är fel?
Nej, förlåt. När du kysste mig...
Vad pratar du om, Elizabeth?
Hallå.
General. Vad...
Ja, jag förstår. Tack så mycket.
Ett ögonblick.
Hej.
Jag var mitt uppe i en powernap och jag har inga byxor på mig.
Jag trodde inte att du visste var jag bodde.
- Air Force. - Jaha.
Du, jag kan inte riktigt...
Jag har en dejt med tjejen i 302:n.
Hon har tagit hand om katten hela tiden som jag var borta.
- Tydligen så... saknar hon mig. - Rodney.
Jag vet, jag tvingar på min katt på en granne och det slutar med att...
- Vadå? - General Hammond ringde.
Det har inträffat en olycka på Prometheus.
Vi kan inte återvända.
Jag skulle åka hem, slappna av, och sen börja jobba på en lösning.
För en timme sen slog det mig, som Archimedes i badet.
Fast jag var inte i badet. Jag satt i soffan och kollade på...
- Dr McKay. - Glöm Prometheus.
Jag har kommit på hur vi kan etablera ett maskhål tillbaka till Pegasus.
- Jag behöver NPM:n. - Den har tömts. Det är ingen idé.
Nej. Sist var den tvungen att etablera och bibehålla ett maskhål till Atlantis.
Nu behöver den bara energi nog för att etablera en kort anknytning.
Enligt beräkning ca 3,5 mikrosekunder.
Det verkar knappast...
När vi landade på M5S-224 innan maskhålet stängdes,
fick jag upp energiskiftningar.
Jag antog att det var till följd av portens överblivna energisignatur.
Men det förklarar inte skillnaderna.
Det finns en förklaring. Porten måste ha laddat energi när vi anlände.
Den drar inte bara energi för utgående maskhål, utan även inkommande.
Vi måste bara fixa en anknytning. 3,5 mikrosekunder.
Minsta möjliga tid att bekräfta en låsning innan porten sätter igång,
och drar energi ur atmosfären.
Du får ursäkta mig, doktorn. Allt det här verkar lite långsökt.
Se det som att ringa någon som godkänner kostnaderna.
- Vi behöver bara ringa upp. - Jag är ledsen.
Du förlorar ingenting på att låta mig försöka.
Jag vill bara göra några test.
OK. Jag ser till att NPM:n levereras till labbet.
Tack så mycket.
Dr Weir, jag förväntade mig inte att träffa dig.
Jag har tänkt på vad som hände. Tack så mycket.
Jag vet att det är ett bakslag, men vi borde inte ge upp än.
- Om vi kan reparera Prometheus... - Hon var svårt skadad.
Vi förlorade 20 besättningsmän. Hon kommer inte att flyga på ett tag.
Vi kan be Asgard om en av deras skepp.
Asgard kommer säkert att hjälpa oss, så fort de har möjlighet.
Jag kom till Jorden för att jag försäkrats om att kunna återvända.
Jag tänker inte överge mitt expeditionsteam.
Jag ska se vad jag kan göra, men jag lovar ingenting.
Du måste prata med någon om det här åt mig.
Jag är ledsen. Om det är ordern du fått, finns det inget jag kan göra.
Jag tål inte ett slarvigt jobb. Om de inte dubbelkollar sina resultat
- borde de inte få stanna kvar. - Dr McKay.
- Ja. - Jag ska förflyttas.
- Gratulerar. - Du förstår inte.
Jag var med mina föräldrar, då en korpral dök upp med nya order.
De vill skicka mig till Antarktis.
Vet du nånting som inte jag vet?
Sist jag kollade, var Prometheus skadad
och vår enda NPM kunde inte ens driva en bilradio.
- Kan du inte hitta en annan lösning? - Det finns ingen annan lösning.
Du måste helt enkelt lära dig att leva med det.
Tack ska du ha.
Vore det så illa om du var tvungen att stanna?
Jag är ledsen. Jag vet att inget av det här är rättvist mot dig.
Det är tufft att tävla med det största äventyret i mänsklig historia.
Jag klandrar dig inte för att du åker.
Tack.
Jag känner mig fortfarande skyldig.
Och nu känner jag mig skyldig för att jag är här.
På grund av människorna du lämnade kvar?
Nej. Jag borde ha stannat på Atlantis.
Major Sheppard borde ha varit den som åkte.
Jajamänsan.
Precis som jag lämnade det.
Så mycket plats för bara en person.
Ja, men en kille måste ha mycket plats.
Jag slår vad om att det fortfarande...
Perfekt.
- God och kall. - Och det här är...
Det kallas öl.
Är allt detta... för återhämtning?
Ja. Jag har i stort sett allt man kan tänka dig, eller hur?
Vad är det?
Jag bara tänkte igen...
...på dr Weir och alla andra på Atlantis.
Så klart. Jag är säker på att hon mår bra.
Som jag är säker på att allihop mår bra.
Ja. Jag är säker.
CHEYENNEBERGSKOMPLEXET
Har ni provresultaten åt mig än?
Vi behöver mer tid.
Vad pratar du om? Låt oss se vad du har.
Vänta en stund. Vad är det här, något slags skämt?
- Jag sa att vi behöver mer tid. - De här kan inte stämma.
Vi tror inte att NPM:n kan öppna maskhålet.
Du kan inte veta det från det här. Det är ju fullständigt dravel.
Ut härifrån. Jag gör det.
Gå.
Du driver med mig.
Tack för att du kom hit igen, doktorn.
- Fanns det ett svar på min begäran? - Vi kommer inte behöva hjälp från Asgard.
Det visar sig att dr McKay har funnit en lösning
så vi kan öppna ett maskhål tillbaka till Pegasus.
Har han? Varför blev inte jag informerad?
Doktorn, Atlantismissionen har blivit omvärderad.
Vad innebär det?
I skenet av informationen du gett oss om Vålnaderna,
har det beslutats att det ska finnas militär närvaro på Atlantis.
- Har våra allierade gått med på det? - Ja, det har de.
Så fort som dr McKay kan etablera ett maskhål,
avser vi att sända förstärkningar och en ny befälhavande officer.
Jag är ledsen, doktorn, men du måste lämna din tjänst.
OK, vänta. Jag påstår inte
att man inte borde öka den militära närvaron,
men uppdraget måste förbli densamma, och om major Sheppard var här...
Vi har pratat med major Sheppard.
Han ringde för att kolla hur det gick för dig.
Vi informerade honom om situationen och han håller med oss.
Han skulle inte göra något sånt. Jag känner John Sheppard.
Uppenbarligen känner du inte honom så väl som du trodde.
Major Sheppard fastställde kategoriskt
att det är det enda sättet att garantera projektets säkerhet.
- Kom så drar vi härifrån. - Varför det?
Vill du se Jorden? Den är därute.
Jag trodde att du skulle vilja spendera tid hemma hos dig. Hälsa på kompisar.
Det låter som en idé.
Hallå!
Mitch. Dex.
Du trodde väl inte att du kunde åka igenom stan utan att träffa oss?
Får vi komma in, eller?
Ja, visst. För helvete.
OK! Hej, jag heter Dex.
- Vad är det här? - Är det något fel?
- Elizabeth. - Rodney, jag måste prata med dig.
- Kan det vänta? - Nej. Nånting är väldigt fel här.
Jag tog ett prov på NPMn. Det här är resultaten jag får fram.
- Jag är ingen vetenskapsman. - Det är ingen annan här heller.
Fysikens lagar har flugit ut genom fönstret.
- Problem med utrustningen kanske? - Jag kollade. Den är OK.
Om din lösning inte funkar, så är det inte ditt fel.
Vi får acceptera faktumet att vi inte kan åka tillbaka.
Va?
Våra grabbar blev kvarhållna.
Tuffingen här flyger sin helikopter rätt över bron.
- Vi skulle följa efter honom. - Aldrig i livet
att jag flyger över en bro med fiendetankar.
- Med vad? - Tankar.
Ingen orsak.
Fan, jag älskar det där!
Ja, det var... grymt.
Men vi lyckade ta specialförbandet därifrån, eller hur?
- Ja, det gjorde vi. - Snygg flygning, Shep.
Kolla in vem som kör ut pizza.
Nej, sir. Jag träffade på killen på väg upp.
Jag tänkte på dig. Kom in.
Verkar som att vi har fest.
- Ja. - Jag har pizza.
OK!
- Jag är fråntagen min befälstjänst. - Jag är ledsen.
De ska militärisera Atlantis.
Intressant. Det skulle hända förr eller senare.
Så du är OK med det här?
Hur trodde du att de skulle reagera angående Vålnaderna?
Jag trodde att jag åtminstone skulle få vara kvar.
Varför åker du inte hem och spenderar lite tid med Simon?
- Simon? - Han är viktig för dig, eller hur?
Ja. Jag kommer bara inte ihåg att jag berättat det för dig.
Hur skulle jag annars kunna veta det?
Vi visste inte vad vi skulle tro.
Killen sades vara en av de mest hänsynslösa krigsherrarna i Afghanistan
och plötsligt sitter han vid vårt bord.
- Sir, du måste höra det här. - Jag var där, löjtnant.
Ja, du kommer ihåg. Det visar sig att han vill öva sin engelska på oss.
Shep pratade med honom halva natten.
Ja, det var roligt.
Han lät dig inte ens resa dig upp för att gå på toaletten.
Två där senare blev ni dödade utanför Kabul.
Jag ska försöka få dig att förstå.
Resultaten visar att verkligheten inte styrs av några naturliga lagar.
Det är som att titta på en cellkultur och se tusen dansande hamstrar.
- Rodney, du måste lugna ner dig. - Nej, jag måste bli väldigt upprörd.
Jag inser att allt det här är en lögn. Det här och det här och det här!
- Vad säger du? - Er helikopter träffades av en granat.
Det fanns knappt nåt kvar att skicka tillbaka för en militärbegravning.
- Va? - Ni har varit döda i flera år.
Missförstå mig inte, det är jättekul att träffa er.
- Dig med, miss Watson. - Sir...
Hon var min lärare i sjätte klass.
Jag kommer inte ihåg vad du heter men du vägrade gå på dejt med mig.
Shep, du borde träffa en doktor.
- Jaså, verkligen? - Du beter dig ganska konstigt.
Beter jag mig konstigt?
Major!
Ser du vad jag menar nu?
Den McKay jag känner skulle aldrig acceptera en militärisering av Atlantis
utan att kämpa emot.
Jag tror inte att major Sheppard skulle samtycka utan att prata med mig.
Du borde inte ta det personligt. Se det som en välsignelse.
Du har ett liv. Du kan återgå till det nu.
Nej. Jag köper inte det här längre. Vem är du egentligen?
Vem är jag? Vad menar du?
- Du sköt mig! - Du är redan död!
Sir, ge mig...
Jag börjar ha mina tvivel om dig med.
Pröva dem inte.
Kan någon förklara för mig vad i helvete som pågår här!
Dr Weir.
Inga fler lögner. Vad är det här? Vad händer med mig?
Det är ingen poäng i att vilseleda dig längre.
Nu vet du.
Var är Rodney?
Den riktiga dr McKay och hans team vistas i sina egna illusoriska världar.
Jag vill träffa dem. Snälla.
Vad hände?
Jag förde er samman från era olika verkligheter.
- Jag pratar om ölen jag hade. - Sheppard upptäckte sanningen först.
Gjorde han?
Mitt hem de sista 11 månaderna var en forskningsbas i Antarktis.
Fast jag drömde faktiskt om en sån ungkarlslya.
Han var unikt kapabel att manipulera sin egen ihopdiktade verklighet.
Vilka scenarier jag hade kunnat tänka ut!
De verkligheter ni erfor var fabriceringar av era egna hjärnor.
Eftersom du inte har minnen av Jorden, tog du del av Sheppards illusion.
Jag trodde att det var du.
Det är olyckligt att ni alla blev medvetna så fort.
Men ni kan nu skapa en fabricerad verklighet som ni väljer helt själva
för återstoden av era liv.
- Va? - Det fungerar inte för oss.
Tyvärr är ärendet bortom er kontroll.
- Vi hittar ett sätt att bekämpa dig. - Det skulle vara fullkomligt omöjligt.
Du upplever även nu en delad fabricering.
Det är bäst om ni försöker skapa ett liv för er själva.
Det här är inget liv. Vad vill du att vi ska göra, bara låtsas?
Jag är ledsen, men det är allt jag kan erbjuda er.
Vänta.
- Varför gör du så här? - För att skydda oss.
Från oss?
Vi avsåg inte att skada någon.
Vi existerar i en icke-kroppslig form
mottaglig för de destruktiva effekterna från stjärnporten på vår värld.
Vilka destruktiva effekter?
Energimätningarna var livstecken. Du var i dimman.
Vi är dimman. Varje gång porten aktiveras, förspills liv.
Under årens lopp, har upptäckare kommit och gått,
fullständigt omedvetna om vår existens.
Uppoffringar görs för att hålla oss hemliga.
När ni kom tillbaka, blev vi bekymrade.
För att förstå era avsikter, var vi tvungna att gå in i era hjärnor.
När vi upptäckte vad ni tänkte göra, tog vi till förebyggande åtgärder.
Du sa att ni lät andra komma och gå.
Varför inte låta oss göra detsamma?
Er önskan att återvända till er hemvärld var för stark.
Energin för att åka till en annan galax hade dödat miljontals av oss.
Så när vi ringde upp porten...
Ni ringde aldrig upp porten. Ni inbillade er att ni gjorde det.
Ni är medvetslösa, även nu, på planetens yta.
Inget av det här är verkligt?
Den söta brunetten. Självklart.
Hur går man från: "Du är ett svin, men jag gillar din katt"
till: "Jag saknade dig"?
Vi saknade en förfinad förståelse för er värld.
Som resultat hade illusionerna vi skapade från era tankar
slutligen brister.
De döda människorna var... en förrådande dödsstöt.
Döda människor? Vad gjorde du?
- Om du bara hade berättat för oss... - Vänta. Jag insåg just nånting.
Våra medvetslösa kroppar är fortfarande på planeten?
- Ja. - Vi behöver mat, vatten. Mat.
Vi kommer inte överleva länge så här.
Gör det mesta av tiden ni har kvar.
Ni dödar oss för att rädda er själva.
För att rädda miljontals av vår sort. Ni skulle nog gjort detsamma.
Om vi inte åker tillbaka, kommer våra vänner leta efter oss.
- Andra av er sort? - De kommer dyka upp.
Vad ska ni göra, döda dem också?
Fler kommer att komma.
De kommer att få porten att funka.
Då kommer miljontals av er att dö.
Vi lämnar inte kvar folk,
och vore du verkligen general Hammond, skulle du veta det.
Men om ni låter oss åka härifrån, lovar vi att vi aldrig återvänder, nånsin.
Ni behöver inte frukta oss nånsin mer. Jag ger dig mitt ord.
Hur kan du lova det när du önskar så mycket att du kunde åka hem?
Visst, vi skulle vilja åka hem.
Vi är inte beredda att döda miljontals av er för att göra det.
Ni har varit inne i våra huvuden. Ni är inne i våra huvuden just nu.
Ni borde veta att vi menar det.
Jag förstår.
Jag vill inte låta negativ, för det vore så olikt mig,
men hur vet vi att det inte är ett dubbeltrick? Hur vet vi...
Det här är er verklighet. Ni har mitt ord.
- Jag är utsvulten. Han måste ha rätt. - Hur länge vi har varit däckade, tro?
Jag måste få ur kontrollkristallen ur RHA:n. Det tar inte lång stund.
Jag kan hjälpa till.
Tack för att ni litar på oss.
Rodney, var försiktig. Jag vill vara säker på att vi kan komma hem.
- Du menar Atlantis. - Jag tror att det var det hon menade.
Hon kunde ha menat att vi kör ett dubbeltrick och ringer upp Jorden.
Glöm dubbeltrick och ta med dig den jäkla kristallen. Jag ringer.