Det är ett viktigt och välkänt faktum
att allt inte alltid är vad det verkar vara.
Till exempel, på planeten Jorden antog alltid människorna
att de var Jordens mest intelligenta art
i stället för den tredje mest intelligenta.
Näst mest intelligenta var delfinerna,
som länge känt till Jordens annalkande undergång.
De försökte varna människorna,
men deras meddelanden misstolkades
som bolltricks eller försök att få godbitar.
Så till slut beslöt de att lämna Jorden på egen hand...
Delfinernas sista meddelande misstolkades
som ett försök att göra en dubbel baklängesvolt,
visslandes Stjärnbaneret.
Men meddelandet var faktiskt:
"Ajöss och tack för fisken."
LIFTARENS GUIDE TILL GALAXEN
Ajöss och tack för all god fisk
Tråkigt att lämna er med disk
Försökte varna er, men ack!
Ni saknar nog vårt intellekt
Därav er brist på all respekt
För allt det vackra som finns omkring er
Ajöss, ajöss och tack för all god fisk!
Er värld är snart ett minne blott
Men ta det lugnt och må så gott
Sov gott och låt planeten upplösas runt er
Trots era fula tonfisknät
De flesta av er vi förlät
Mest era små barn och gravida kvinnor
Ajöss, ajöss, ajöss, ajöss, ajöss
Ajöss, ajöss och tack för all god fisk!
Sista önskan som jag har
Är en fisk som smakar bra
Önskar vi fått börjat om
Och lärt alla samma sång
Liten och stor
Djur och mänskor
Lever samman
I vår stora genpool!
Ajöss, ajöss, ajöss, ajöss, ajöss
Ajöss, ajöss och tack för all god fisk!
Den märkliga berättelsen om Liftarens guide till galaxen
börjar mycket enkelt.
Den börjar med en man.
En jordbo som känner till sitt öde lika lite
som ett teblad känner till Ostindiska kompaniet.
Han heter Arthur Dent.
Han är en 1,73 cm lång apättling,
och nån försöker bygga en omfartsled genom hans hus.
Leta rätt på honom och säg att jag ligger på rygg framför...
Ja, jag väntar.
Mr Dent, där kan ni inte ligga för evigt.
Vi får väl se vem som rostar först!
Leden måste byggas och kommer att byggas.
- Varför måste den byggas? - Det är en omfartsled.
Omfartsleder måste byggas, helt enkelt. Ni borde ha protesterat för längesen.
Planerna har förevisats i ett år.
Förevisats i en källare!
Mr Dent, har ni nån aning om hur stor skada denna bulldozer skulle ådra sig
om den får rulla över er?
- Hur stor skada? - Ingen alls...
Av en slump var "ingen alls" exakt så stor misstanke apättlingen Dent hade
om att hans bäste vän inte härstammade från en apa,
utan kom från en liten planet i närheten av Betelgeuse.
Arthur! Arthur!
- Ford! - Ja?
- Här... - Där är du!
- Ät och drick med mig! Vi måste prata. - Inte nu. De ska förstöra mitt hem.
Vet du redan? Hur vet du det?
Va?!
Jaså de! När du säger "de" menar du dem.
- Jag har nåt viktigt att berätta. - Mitt hus, då?
Jordens arbetare... Jag kommer med glädjebudskap om jordnötter och öl!
Kom, så går vi på puben. De väntar med rivningen tills de druckit upp ölen.
- Kan vi lita på dem? - Till Jordens ände.
- Hur länge dröjer det? - Ungefär tolv minuter.
Sex stora bitter - och fort, innan världen går under!
- Ska bli. - Det är bra så. Har 10 minuter på oss.
Tre stora starka var under lunchtid?!
Förlåt...
Tiden är en illusion. Lunchtid dubbelt så mycket.
Ät jordnötterna. Du kan behöva saltet.
- Vad är på gång, Ford? - Arthur...
Tänk om jag sa att jag inte är från Guildford,
utan från en liten planet i närheten av Betelgeuse?
- Är det nåt du kan tänkas säga? - Minns du när vi träffades?
Vad gör du?!
Hej.
Var det inte konstigt att hälsa på en bil?
Jag antog att du var full.
Jag trodde att bilar var den dominerande arten och ville hälsa.
Du räddade mig, så nu ska jag rädda dig. Ta din öl.
Torsdag i dag? Knepiga dagar.
- Om det handlar om ditt hus... - Det handlar inte om huset.
- Vem är han? - Hon.
Tricia McMillan. Vi träffades på en maskerad.
Jag hatar såna fester.
Jag hade hellre varit hemma och strukit näsdukar.
- Men där var jag. - Vem är du?
Och där var hon.
- Arthur Dent. - Nej, vem ska du föreställa?
Kläderna, ja... "Livingstone, förmodar jag"!
Inte lika fyndigt som Darwin, men det var kort varsel.
Du är den första som gissat rätt!
- Jaså? - Alla tror att jag är jultomten.
Jag trodde att beaglen var en bra vink.
Jag med!
De som går på såna här fester är fulla idioter.
Va?
Alla här är idioter! Herregud...
- Så penibelt... - Tror du inte jag vet det?
Hon var otrolig, Ford...
Vacker, kvick, tokig värre...
Utan skägget ser du minst 80 år yngre ut.
Jag kanske outvecklas...
Du bör veta att jag inte dejtar encelliga organismer.
Låt oss sticka iväg nånstans.
Javisst... Vart hade du tänkt dig?
- Madagaskar. - Nya klubben på Dean Street?
Nej, ett land utanför Afrika.
Jaså, det Madagaskar! Vad väntar vi på?
Ett ögonblick...
Dra!
Du menar visst allvar!
- Jag kan inte. - Varför inte?
- Bara för att... - Menar du verkligen allvar?
Ja. Jag vill åka nånstans där jag aldrig varit och gärna med dig.
Vad sägs, dr Livingstone?
Jag säger att det är ett märkligt förslag...
Jag kan inte. Jag har ett jobb...
Sluta! Skaffa nytt jobb efter resan.
- Jag vet inte vad du heter. - Tricia McMillan.
Jaha, Tricia McMillan. Jag har ett annat förslag.
Vi kan väl resa nånstans som ligger lite närmare, till exempel Cornwall,
så får vi se hur det går.
Javisst... Cornwall, ja...
Ursäkta...
Är den där snubben tråkig? Varför inte prata med mig i stället?
Jag är från en annan planet.
Det är sant. Vill du se mitt rymdskepp?
"Vill du se mitt rymdskepp?" Vad är det för raggningsteknik?
Det förekommer...
På tal om sånt...
Två minuter kvar. Drick upp!
Mitt hus!
Jordens människor, drinkar åt alla - jag bjuder.
Ska världen verkligen gå under?
Ja.
Borde vi inte ligga ner eller ha papperspåsar på huvudet?
- Om ni vill det, så. - Hjälper det?
Inte ett dugg.
En sista öl?
Lite högre!
- Vad är det? - Spring!
- Akta er! - Sno på!
DELFINER FÖRSVINNER
Handduk!
Arthur.
Vad fan är det där?!
Skepp från en vogansk byggflotta.
Jag fick in deras signal i morse. Ta den här.
- Vad gör du?! - Vi ska ordna lift!
Jordens människor, det här är prostetnic Vogon Jeltz
från galaktiska byggnadskontoret för hyperrymdvägar.
Som ni säkert vet innefattar planerna för galaxens ytterregioner
en hyperrymdväg genom ert stjärnsystem.
Och er planet tillhör dem som ska demoleras.
Försök inte låtsas förvånade!
Planerna har förevisats
på byggnadskontoret i Alpha Centauri i 50 jordår.
Ids ni inte engagera er i lokalfrågor, så är det ert problem.
Vilken apatisk planet! Jag känner inget medlidande.
Påbörja demoleringen!
LIFTARENS GUIDE TILL GALAXEN
Liftarens guide till galaxen
är en anmärkningsvärd bok.
Den är utan tvivel den mest framgångsrika bok
som publicerats av bokförlagen i Lilla Björnen.
Populärare än Stjärnhimlens hemvårdstips,
mer köpt än Ytterligare 53 saker att göra i tyngdlöst tillstånd
och mer kontroversiell än Oolon Colluphids
filosofiska bästsäljare Var Gud gjorde fel,
Fler av Guds största misstag
och Vem är den där Gud egentligen?
Den har redan ersatt Encyclopedia Galactica
som guldgruvan för all kunskap och visdom
av två viktiga skäl:
För det första är den lite billigare
och för det andra står orden "Ta det lugnt"
i stora, vänliga bokstäver på omslaget.
TA DET LUGNT
Så du är inte från Guildford...
Det förklarar brytningen, som jag alltid undrat över.
Och du är ingen arbetslös skådespelare,
utan du är skribent för den här... bokgrejen.
- Visst var den bra? - Jag mår illa. Behöver en kopp te.
Vore det dumt att fråga var vi är?
- Vi är i säkerhet tills vidare. - Bra.
Vi är i tvättrummet på ett av vogonernas byggnadsskepp.
- Hjälp mig komma hem, Ford! - Ditt hem är...
Mitt hem... Mitt hem har rivits!
Du minns inte.
Arthur, jag har nåt att berätta. Det är lite tråkigt, men det är sant.
Hela din planet har sprängts i luften.
Sprängts i luften...
Kunde du inte ha gjort nåt?
Jag räddade dig. Nu är vi kvitt.
Det är en hård galax. Om man ska överleva här
måste man veta... var man har sin handduk.
Hjälp till här.
Akta dig, det är hett. Vi måste ta oss härifrån
innan vogonerna hittar oss.
Vogonerna hatar liftare. Dra.
- Nu får vi signal! - Vad är en vogon?
Fråga guiden. Säg "vogoner".
Vogoner.
Vogoner är en av de otrevligaste raserna i galaxen.
Inte onda, men vresiga, byråkratiska, beskäftiga och okänsliga.
De skulle inte ens försöka rädda sina egna mormödrar från Traalbesten
utan order i tre exemplar som skickats in och ut,
ifrågasatts, borttappats, upphittats, offentligt granskats,
borttappats igen och sedan nedgrävts i torv
och återanvänts som braständare.
Och låt aldrig en vogon ha högläsning av poesi...
De kan inte tänka, fantisera eller stava rätt. De bara gör saker.
Om vi inte får lift snart,
behövs ingen guide för att tala om hur otrevliga de är.
De har redan förstört en planet, och då blir de alltid lite...
- Vad är det?! - In i örat!
Vi har råkat få med oss ett par liftare...
Fisken översätter!
Babelfisken är liten, gul, blodigellik
och troligen det mest underliga i universum.
Den livnär sig på hjärnenergi genom att absorbera omedvetna frekvenser
och avsöndra medvetna frekvenser till hjärnans talcentrum.
Slutresultatet är att om man stoppar en i örat
förstår man omedelbart allt man hör oavsett språk.
Motstånd är meningslöst.
Här kommer de.
Såja, var på alerten!
Sir?
- Va? - Liftare!
"Ack, freddlade grymteli"...
Ni behöver inte läsa.
Vi har orsakat nog med besvär som det är...
..."som plederaded gabbelatchit på ett eldsvällt bi."
Vogonsk poesi är allmänt ansedd som den tredje sämsta i universum.
På andra plats återfinns asgoternas poesi på Kria.
När deras hovpoet Grymtus den Fisige deklamerade sin dikt
Ode till en klump grön gegga jag fann i min armhåla en midsommarmorgon
dog fyra i publiken av inre blödningar,
och ordföranden för Mittgalaktiska finkonstnämnden bet av sig ett ben.
"Eljest sliter jag dig i babblan."
Den sämsta poesin skrevs av Paula Nancy Millstone Jennings från Sussex.
Som tur var förstördes den samtidigt som Jorden...
"Se om jag låter bli!"
Så, mina jordbor... Jag ger er ett val:
Antingen får ni dö i rymdens vakuum...
...eller säga vad ni tyckte om min dikt.
Den var ganska bra...
Bra. Fortsätt så...
Jag förstod inte alla orden, men bildspråket var ganska effektfullt.
Fortsätt.
Intressanta rytmiska svängningar
som gav kontrast
åt den underliggande metaforen om mänskligheten...
...vogonheten! - Förlåt! ...vogonheten i poetens själ.
Så ni menar...
...att jag skriver poesi
för att under detta elaka, okänsliga hjärtlösa yttre...
...så vill jag bara bli älskad?
Ja, ja...
Ja... Ja! Tack.
Släng av dem!
Motstånd är meningslöst!
Håll käften! Skaffa ett jobb, tvätta dina skitiga händer!
Ta det lugnt, ta det lugnt...
Så nu är det slut. Vi kommer att dö.
Ja... vi kommer att dö.
Nej! Vad är det här?
Vad är det här?
Det här är... ingenting. Ja, vi kommer att dö.
Du svettas.
- Vill du ha en kram? - Nej.
"Rymden" - står det i förordet till Liftarens guide -
"är stor. Väldigt stor."
Man kan knappt fatta hur kolossalt, enormt jättestor den är. "
Och så vidare...
Det står även att om man håller andan
kan man överleva i rymdens vakuum i ungefär 30 sekunder.
Men eftersom rymden är så stor, är chansen att få lift inom den tiden
2 upphöjt till 2079460347 mot 1...
Av en förbluffande slump
är det även telefonnumret till lägenheten i Islington
där Arthur var på maskerad
och träffade en trevlig ung kvinna men gjorde bort sig.
Trots att Jorden, lägenheten i Islington och telefonen har förintats
blev Ford och Arthur faktiskt räddade.
- Ford? - Ja?
- Jag tror att jag är en soffa. - Jag känner detsamma.
NORMALITETEN ÅTERSTÄLLD
Så mycket var fysikens lagar värda...
Dagens huvudnyhet är
stölden av universums mest eftertraktade skepp.
Rymdskeppet Hjärtat av Guld
stals vid uppskjutningen
av självaste presidenten för galaxen, Zaphod Beeblebrox.
I folkets, frihetens och demokratins namn, och allt sånt där,
kidnappar jag härmed mig själv och tar skeppet med mig!
Kom.
Beeblebrox, allmänt ansedd
som den blekaste stjärnan i flera solsystem,
är mest känd för sin valseger över Humma Kavula
som sagt att folk trodde att valet gällde den sämst klädda tankevarelsen
i universum.
Toppen.
Humma Kavula är mest känd för sin "Rösta inte på dummern"-kampanj.
Sluta tänka på dig själv. Nåt viktigt har hänt.
Om det finns nåt viktigare ombord än jag, så vill jag att det skjuts.
Jag gillar det.
Zaphod är bara en snubbe...
- Jag tittade ju på mig själv... - Vi har ett par liftare.
- Varför har du plockat upp liftare? - Inte jag, utan skeppet.
Va? Vad menar du?
När vi slog på osannolikhetsdriven. Den stora knappen här.
- Jag vet. - De plockades upp här.
I sektor ZZ-9PZA. Det var ju där du plockade upp mig! På Jorden.
- Omöjligt! - Bara osannolikt.
Jag har inte tid med sånt här.
Vi jagas av galaxpolisen och plockar upp liftare...
Tio av tio för snygg stil, men minus flera miljoner för vett.
Du är för snygg. Sluta innan jag blir galen.
Låt bli. Jag skickar Marvin.
Marvin!
Du bör få veta att jag är väldigt deppig.
Vi har nåt som kan skingra dina tankar.
Det fungerar inte. Jag har en ovanligt stor hjärna.
Ja, vi vet det, men...
Vi vill att du går ner till Intag 2 och hämtar våra fripassagerare.
Är det allt? Jag kommer inte att tycka det är roligt.
Sånt är livet.
Livet... Prata inte med mig om livet...
- Kommendör Kwaltz. - Ja.
Vi har hittat skeppet Hjärtat av Guld och president Beeblebrox.
- Var då? - I sektor ZZ-9PZA.
Anhåller om hyperrymdtillstånd.
Vänta tills tillstånd beviljats, kapten.
- Ja, sir. - Kontakta vicepresident Questular.
Hyperrymdtillstånd beviljat, kapten.
- Den där dörren suckade! - Hemskt, inte sant?
Alla dörrar har programmerats att ha en munter och käck läggning.
Kom nu. Jag har order att ta er till bryggan.
Som ni vill, då...
Jag, med en hjärna stor som en planet, skickas för att hämta er till bryggan...
Det kallar jag inte stimulerande arbete...
Ni kan tacka Sirius Cybernetics för att de byggt robotar med GFP.
- Vad är GFP? - "Genuint Folklig Personlighet".
Jag är en personlighetsprototyp. Det märks väl?
Arthur?!
Du, Slim? Har du mina kalsingar på dig?
För jag har dina och de framhäver ingenting...
Jag säger då det...
Jag har med mig rymdvarelserna. Tacka mig inte...
Frys!
Frys? Jag är en robot, inte ett kylskåp.
- Jag menade inte dig, munter. - Varför bryr jag mig?
- Zaphod? - Ford?
Är det du? Praxibetel lx!
- Vad fan gör du här? - Jag stack ut tummen och hamnade här!
- Typiskt dig! - Se på dig!
Galaxens president och allt. Tänk att du vann över Humma Kavula!
Du din zark!
Kom och hälsa på en kompis. Arthur, det här är Zaphod Beeblebrox.
Galaxens president. Och min kusin... Han är en semi-halvbror.
- Vi har tre mödrar gemensamt. - Vi har träffats.
Jaså? Förlåt, men jag har svårt att minnas arter.
Ford, det här är "vill-du-se-mitt - rymdskepp"-snubben.
- Hej, Arthur! - Tricia!
- Hur är det? - Trillian!
Det här är min semi-halvbror lx... Ford, menar jag.
- Hej. - Hej.
Ursäkta oss lite...
- Så du var där utan att höra av dig? - Beklagar. Jag hade en galax att sköta.
Tricia McMillan...
Han kallade dig Trillian. Vilken av oss har rätt namn?
Jag kortade det till nåt mer rymdaktigt.
Jag funderar på att ändra mitt till...
...Arthoolia.
Det låter bra! Det här är märkligt...
- Hur kom du hit? - Jag stack ut tummen och här är jag.
- I pyjamasen? - Jag hade bråttom.
- Visste du att jag var här? - Jag har en egen rymdgubbe.
Lite som Dingo Shuffle...
Hör på...
Jag lämnade festen. Det var dålig stil, men jag tänkte ringa när jag återvänt.
Men det går ju inte längre.
- Du vet väl vad som hänt? - Nog snackat. Vi är ju på rymmen.
- Vi försöker ju prata. - Jag tror att...
Du sumpade din chans med henne, så håll käften.
- Vill du slåss, va? - Okej.
Han vill slåss! Jag skojade bara!
Jag är en skojare. Du och jag kan väl vara kompisar?
Den anade du inte, va?
Smockan flög upp ur lådan! Listiga du!
Du bör lära din kompis ett och annat. Han är gäst på mitt skepp!
Han är gäst på mitt skepp.
Du sa att du stulit det.
Vad menar du?
Det låter illa...
- Hur är det? - Tack, bra, Trill...
Hjälp! Jag har tagit mig vatten över huvudet.
Det här sköter jag! Gode Zarquon, måste jag göra allt?
Ja!
- Vilken fin knapp. - Låt bli den!
- De är oss på spåren! - Skicka en missil, förstör nåt!
- Sluta upp med det där! - Jag skojade bara. Slå mig, bara!
- Datorn? - Hejsan. Jag är Eddie, er skeppsdator!
Jag har nöjet att berätta att det är hundra stridsskepp.
De sänder ett meddelande:
Jag är vicepresident Questular Rontok.
Jag vänder mig till presidentens kidnappare.
- Hon diggar mig. - Överlämna det stulna skeppet.
Annars vidtar vi åtgärder enligt...
... paragraf 1-8 i galaktiska interstellära rymdstadgan.
Zaphod, kom tillbaka. Det här är löjligt.
- Gå över i hyperrymd! - Det ska bli!
Nej.
Hade de tillbörligt hyperrymdtillstånd?
Nej, kommendör.
Hämta blanketten för anhållan om jakt av rymling.
Kommer, sir!
Jag kokar! Här är blanketten.
Vill du hänga med eller bara ha lift en bit?
- Det beror på... Vart är du på väg? - Ja, vart är jag på väg?
- Hur mår du? - Bra. Det finns väl inget te här?
Jodå. Kom, så visar jag köket.
Jag ska visa dig nåt som kommer att få dig att vilja hänga med...
Den bästa drink som finns är den allgalaktiska gurgelbrännaren.
Effekten av denna drink är som att få hjärnan krossad av en citronskiva
som lindats runt en stor guldtacka.
Belgien! Vänta lite.
Du, apmänniskan... jordsnubben, vad var det du hette?
- Arthur. - Okej.
Låt oss inte vara ovänner. Tråkigt det där med din planet... Vad hette den?
- Jorden. - Bra planet.
Jag köpte stövlarna där. Säg inget till tjejen.
Om du gör det... så sliter jag mjälten ur dig!
- All right. Tack. - Okej.
Schysst... Snygg pyjamas.
Du, Zaphod... Varför har du två huvuden?
Visst, ja! Man kan tydligen inte vara president med en hel hjärna.
Inte klokt...
- Så du delade upp den? - Ja.
Vissa delar av min personlighet var inte riktigt presidentaktiga.
Du fattar nog.
Teet är klart.
Jag borde ha sagt att det liknar te...
Så två huvuden får tjejer att tända? Om jag haft två eller tre huvuden, då...
...eller haft ett rymdskepp!
- Har han två av nåt mer? - Var inte sån, Arthur.
Hur ska jag vara, då? Grön? Ska jag pipa?
Jag kan vränga ut och in på ögonlocken...
Ser du den här?
Den här avläser vad man vill ha och skapar det.
Njut av munken!
Och den här...
Den här rostar bröd medan man skär det.
Vi är ombord på ett rymdskepp! Vi är ute i rymden...
- Jag sa ju att jag ville resa bort. - Så Madagaskar var...
...nåt slags test. Och jag underkändes.
- Gör det ont? - Det känns inte jättebra...
Hakan, menar jag.
- Jag tror jag har en aspirin. - Okej.
Tricia... Trillian. Jag måste berätta en sak.
- Snälla, låt bli. - Showtime, Trill!
Knappar är inga leksaker.
Knappar är inga leksaker...
När jag såg det jag ska visa dig
så insåg jag varför jag måste göra det jag gjorde med min hjärna.
Tror jag... Alltihop är lite...
...suddigt.
LADDAR
Jag har sett det. Det är värdelöst.
MAGRATHEA-ARKIVET
För miljoner år sedan
blev en ras hyperintelligenta, pandimensionella varelser
så less på allt tjafs om livets mening
att de bad två av sina mest begåvade att bygga en fantastisk superdator
som skulle räkna ut svaret på livet, universum och allting.
Åh, Djupa Tanken...
Vi vill att du ger oss Svaret.
Svaret på vad då?
Svaret på livet, universum och allting!
Vi vill gärna få ett svar. Nåt enkelt.
Det måste jag tänka på.
Kom tillbaka om exakt 7,5 miljoner år.
- Är den slut? - Nej, det finns mer... De återvänder.
- 7,5 miljoner år senare? - Ja, det gör de!
- Djupa Tanken... Har du... ...ett svar?
- Ja, men ni kommer inte att gilla det. - Det gör inget. Vi måste få veta.
Svaret på den slutgiltiga frågan...
... om livet, universum och allting...
... är...
... 42.
Ja? Vadå?
42?!
Ja, jag har tänkt igenom det noga. 42!
Det hade varit lättare om jag vetat frågan.
Men det var ju Frågan, den slutgiltiga frågan - om allt!
Det är ingen fråga. Man måste veta frågan för att förstå svaret.
- Ge oss den slutgiltiga frågan, då. - Det kan jag inte - men nån annan kan.
En dator som kan räkna ut den slutgiltiga frågan.
En dator som är så komplicerad
att livet självt blir en del av dess operativsystem.
Och ni själva får anta nya, mer primitiva gestalter
och gå in i datorn och navigera dess 10 miljoner år gamla program.
Jag ska skapa denna dator och den ska heta...
RADERAT
- Är det slut? - Ja.
Så du söker den slutgiltiga frågan? Varför då?
Nej, "42" är inte svaret på "Varför då?"
- Gör den klar! - Varför...
...vill du veta den slutgiltiga frågan?
Av nyfikenhet och äventyrslystnad...
...men mest för att bli rik och berömd!
Du är väl galaxens president?
- Ja, Arman. - Arthur...
Ja, ja... Presidentberömmelse är nåt tillfälligt. Men Frågan varar för evigt.
Dessutom tror folk att man är djup.
Vi trycker bara på knappen och vips är vi på Magrathea, tror jag.
Vi har tryckt två gånger, men är fortfarande inte där.
- Hänger du med? - Javisst.
- Jag vill inte vara med... - Vad är på gång?
Det här!
Den oändliga osannolikhetsdriven är ett nytt sätt
att resa mellan solsystem på några sekunder,
utan en massa sölande i hyperrymden.
När driven når oändlig osannolikhet,
går den genom varje tänkbar punkt i varje tänkbart universum samtidigt.
Så man vet aldrig var man hamnar
eller vilken art man är när man når fram.
Man bör alltså klä sig därefter.
Den oändliga osannolikhetsdriven var en följd av ändlig osannolikhet
som var en populär festploj, där molekylerna i värdinnans underkläder
fick hoppa tre decimeter åt vänster, i enlighet med teorin om oberäknelighet.
Många ansedda fysiker var upprörda för att det "förnedrade forskningen",
men mest för att de inte blev inbjudna till såna fester.
Ska det bli så här varje gång vi trycker på knappen?
- Troligen. - Jag tror att jordbon ska spy.
Gör det i slaskhinken! Skeppet är nytt. Kära nån...
Normaltillstånd.
Funkade det? Är vi framme?
NORMALITETEN ÅTERSTÄLLD
- Ja... vi är framme. Magrathea! - Det tror inte jag.
- Eddie... Vilken planet är det här? - Jag ska kolla!
Drog du ut ett hårstrå på mig? Från mitt huvud?
Tack för att ni väntade, men tyvärr är det här inte Magrathea.
Vi kretsar nu kring planeten Viltvodle 6.
Humma Kavula!
Magrathea får vänta. Jag har en sak att göra upp på den här planeten!
Humma Kavula!
I tidernas begynnelse skapades universum.
Detta gjorde många arga och har allmänt ansetts som ett stort misstag.
Många raser trodde att det skapades av nån gud,
men jatravartiderna på Viltvodle 6
trodde att hela universum nystes ur näsan på en varelse
som hette den Stora Gröna Arkleattack.
Humma Kavula!
Jatravartiderna, som fruktade den tid de kallade "Stora näsdukens ankomst",
var små, blå varelser med 50 armar var.
De var den enda rasen som uppfann sprejdeodorant före hjulet.
Presidenten!
Hejsan, hur mår ni?
Kolla här!
Älskar dig!
Är ni släkt? Fortsätt så! Fortsätt rösta!
Arthur? Jag vill ha en drink.
Jag tror jag varit här förut. Har jag det?
Ixxie!
- Jag har varit här förut! - Humma Kavula!
Kom nu.
Tricia!
Nu väntar vi med dig på uppenbarelsen
Din näsduk som ska föra oss till dig
Hejsan, Humma!
- Slå er ner. - Kul att ses! Tack.
En näsduk nalkas.
Låt oss bedja att den allsmäktige utandas medlidandets suck över oss.
Så det är Humma Kavula! Jag trodde att han svor.
...vi lyfter våra näsor, igentäppta och osnutna, av vördnad till dig.
Sänd oss näsduken, så att den kan torka oss rena.
Vi ber om detta och allt annat i ditt älskade och allittererande namn.
Prosit.
Ska vi hit in?
Fint! Det är stort, gyllene och flott.
Zaphod Beeblebrox, vår ökände president...
- Vad för dig till vår enkla planet? - Du vet nog varför jag är här.
- Det tror jag inte. - Jag tror att du tror du inte vet...
...men vi vet båda att du vet.
Alltid så vältalig!
Din förmåga att uttrycka dig är alltid lika häpnadsväckande.
Under valkampanjen, Humma...
...när du var min motståndare, då sa du att jag var dum.
Valet är för längesedan över, Zaphod. Men...
...om jag minns rätt, så vann du, vilket bevisar att utseende och charm
segrar över begåvning och förmågan att regera.
Och för övrigt, så är du dum.
Ursäkta! Mr Humma... sir?
Jag vill bara säga att det blivit nåt missförstånd... Han är inte med oss.
Vi kom för att tillbe er och han följde efter oss.
Han växte, såg du?
Du kom inte halvvägs över galaxen på grund av lite valgroll, Zaphod...
Varför är du här?
Visst inte, det är löjligt!
Jag har suttit fast på en konstig planet i åratal. Jag har inte undvikit dig.
Du ser jättebra ut! Du verkar må bra.
Du har uppenbarligen vuxit...
Vänta! Vi vet inte varför vi är här.
Vi skulle till Magrathea men hamnade här.
Mycket, mycket... osannolikt.
Jag har några souvenirer från mitt förra liv.
Rymdrövarens vilda liv...
Men till och med en oändlig osannolikhetsdriv behöver koordinater...
...och det råkar jag ha!
Nej, du! Man får inget gratis, Zaphod...
Du måste ge mig nåt i gengäld.
- Vad då? - Ett gevär.
Geväret är tillverkat av den största dator som uppfunnits.
Men för att hitta den måste man åka till Magrathea.
Javisst, jag fixar geväret. Ge mig koordinaterna, bara.
- Vad får jag som försäkran? - Mitt ord som president.
Nej... Jag behöver en gisslan.
Men vad kan Zaphod Beeblebrox... värdera?
Lägg av.
Nej...
Lugn, tänk dig för...
Nej, sluta! Det kittlar!
Två huvuden är bättre än ett! Dubbelt så kul!
Det här är orättvist! Du behöver mig.
Kom tillbaka! Lämna mig inte ensam...
DUM
Kom tillbaka.
Det var kul. Jag är tydligen inte ensam om att anse att din pojkvän är en idiot!
Du, då? "Ursäkta, mr Humma, sir..."
"Vi är inte med honom. Vi ville dyrka er." Mycket modigt...
Var fan är Ford?
Vänster om marsch! Vänster, höger...
Presidenten, vi är här för att skydda er!
Beskjut kidnapparen.
Presidenten är ju kidnapparen!
Låst!
Jag hör av mig, älskling!
Kom, Zaphod!
- Vad har jag missat? - Var har du varit?
Fältarbete... De hittade oss. Belgien-skit!
Skit? De beskjuter oss! Vad ska vi göra?
- Jag har en idé. - Vi föser honom dit ut och sticker.
Det är ju honom de vill ha!
Gå inte fram, Tricia...
- Håll er borta! - Vad är det här?
Jag har presidenten och tänker döda honom!
- Kan hon döda honom med den där? - Knappast. Det är en sprejburk...
Nu är jag rädd, väldigt rädd...
- Hej, småttingar... - Ta henne!
- Zaphod, upp med dig! - Arthur!
- Tricia.
- Arthur. - Tricia. Vänta.
Arthur.
Motstånd är meningslöst!
Ta henne till Vogsfär, kapten.
- Var är cirkusen? - De har tagit henne! Vi måste iväg!
Vi sticker.
- Datorn, ta oss till Magrathea! - Nej! Vi måste rädda Tricia!
- Vem? - Trillian, din dumme helidiot!
Nu tar vi ut dig!
Datorn, vi vill inte till Magrathea. Följ skeppen!
Jag önskar jag kunde, men navigationssystemet är avslaget.
Lägg av!
Jag beklagar, men det var inte mitt fel.
Vad gör ni här?
- Ford. - Marvin?
Jag har talat med skeppsdatorn.
- Och? - Den hatar mig.
Eddie? Datorn?
Finns det nåt annat sätt att följa skeppen?
Jag aktiverar nödkapseln. Den är toppenbra och kul att flyga!
Helt otroligt...
Ford? Några idéer?
- Jag trycker här... - Nej!
TRYCK INTE IGEN
- Inget händer... Nu, så! - Schysst!
- Nu rör vi på oss. - Du glömde din handduk!
- Ta bort den! Jag ska döda honom! - Bättre så?
Nej, det blir sämre.
Jag behöver inte de där!
Några idéer, Marvin?
Jag har en miljon idéer, som alla leder till döden.
Tack, Marv...
PLANETEN VOGSFÄR
- Magrathea! - Nej, vi är på vogonernas planet.
- Det är Magrathea! - Nej, Vogsfär.
- Ja, det är Magrathea! - Nej, det är det inte.
- Det är inte Magrathea. - Jodå, det är det...
- Vad gör du? - De tog mitt huvud.
Piloterna på Arcturus jättefraktskepp
har såna här när de behöver koncentrera sig.
- Vad är det för nåt? - En tänkhjälm.
Såja.
Den sätter sprätt på honom i ungefär tio minuter...
Nu känner jag mig mycket lugnare...
Jag kollade i guiden hur man räddar en fånge från Vogsfär.
Det stod: "Försök inte." Har du nån idé?
Jag tänkte att...
- Såg ni det? - Vad då?
Vad var det?
Ingenting... Det var inget... Det var bara inbillning.
Stanna! Stanna där! Titta på mig.
Det är nåt konstigt här...
Titta nu...
Titta...
Jag tror att vi...
Du också!
Ja... Vad var det?
Vad tror du, Zaphod?
Jag tror... Zarquon! Vad var det?
Jag har ett förslag, men ni skulle ändå inte lyssna.
- Det gör folk aldrig... - Jag har en idé.
Döda den!
Tänk inte. Vi får inte tänka, inte ha idéer...
Inga teorier, ingenting alls...
Det här är inte klokt! Trillian är där.
- Vi måste försöka rädda henne. - Jag har en id...
Spring!
Du ska stanna!
Jag tänker inte. Jag tänker inte... Jag får inga idéer...
Den här idén har inget värde, men...
Marvin, kan du räcka mig handen?
Var är hon?!
Vem? Chefen för reparationer av robotarmar?
Tricia Yggarstuk McMillanus från Blaard?
Nej. Tricia Marie McMillan från Jorden.
Jaha...
Tyvärr, jag kan inte hitta Jorden.
I sektor ZZ-9PZA?
- Ja. - Hon ljuger.
Hon är smal och söt, och hon ljuger.
Här har vi det! Jorden...
Utplånad. Har du en andra hemplanet?
- Utplånad? Omöjligt. - Så står det här.
Jorden utplånades för att ge plats åt en hyperrymdväg.
Vem kan ge order om att förstöra en planet?!
- Han sa väl grå byggnaden? - Alla byggnaderna är grå.
"Räck mig handen." Väldigt lustigt...
Hur ska jag kunna köra kapseln med en arm? Dumma människa!
Du måste fylla i den där.
Se till att du fyller i blanketten.
Det här fixar jag... Jag är britt och vet hur man köar.
Fyll i den där blanketten och ge den till mig så snart som möjligt.
- Pennor finns till vänster... - Du som är president kan väl göra nåt?
Presidenter saknar makt. Deras jobb är att avleda folk från det.
Ta inte illa upp.
Hejsan! Det är jag - er president! Hur har ni det? Kul att se er.
Dig känner jag!
- Nästa! - Presidenten kommer.
Hejsan! Ja, det är jag.
Jag älskar kabuki! Kolla honom...
Flytta på er...
Ge mig en puss!
Det gäller frisläppandet av en fånge.
Var är blanketten för fångfrisläppning?
- Jag tror dig inte. - Här är ordern.
PUSS OCH KRAM ZAPHOD
"Puss och kram"?!
Enligt galaktiska brottsbalken
är straffet för kidnappning av presidenter
att bli uppäten av Traalbesten.
Adjö.
Släpp mig! Vad fan är det där?!
Vänta, det här är ett missförstånd!
"Kryssa alla rutor på sidans högersida."
- Ja, det är gjort. - Inte den!
Vad att göra om man inte kan bli räddad:
Betänk hur lyckligt lottad du varit som hittills fått leva ett gott liv.
Om du inte haft ett gott liv fram till nu,
vilket verkar troligare, med tanke på vad som nu hänt,
tänk då på vilken tur du har som snart slipper ifrån alltihop.
Varsågod!
"Kidnappning av presidenten"...
Nej, hon kan inte frisläppas just nu.
Titta! Det här är presidenten.
Ser ni? Han säger att kidnappningen bara var ett missförstånd.
- Jaså? - Han beordrar er att släppa henne!
Men det här är inte den presidentiella fångfrisläppningsblanketten.
Såna blanketter är blå.
- Jag väntar här. - Okej... Ta den där.
Han är hungrig i dag...
Den ljusblå.
- Jag är inte journalist. - Bara kompisar...
Här är den. Det gäller Tricia McMillan.
Tricia McMillan.
Sir? En frisläppningsblankett.
Tack.
Hon får gå.
Släpp henne.
Zaphod är här. Då är ju allt bra...
Vi hämtar honom.
Vem väntar vi på?
Jag menar det.
Tricia.
- Tricia. - Trill.
Idiot! Du beordrade utplåningen av Jorden.
- Gjorde han? - Gjorde jag?
"Puss och kram, Zaphod"?! Du läste inte ens ordern, va?
Jag är ju galaxens president. Jag har inte mycket tid över för att läsa.
En hel planet har utplånats bara för att du trodde att nån ville ha din autograf!
- De lurade mig! - Är du idiot?
- Presidenter brukar vara det! - Varför berättade du det inte?
- Han hotade mig! - Du har ingen ryggrad, Arthur!
Jaså? Att komma hit och rädda dig var min idé!
Idiotiskt!
- Här är din arm. - Så omtänksamt...
Ni som har två armar, håll i er.
Presidenten får mig att tappa tålamodet.
Den här gången ska jag personligen jaga honom. Förbered mitt skepp!
Fantastiskt! Äntligen...
Dags för lunchrast i en timme.
Jag tror att jag ska ha soppa i dag...
Enligt Encyclopedia Galacticas kapitel om kärlek
är kärlek alltför komplicerat för att förklara.
Liftarens guide till galaxen säger följande om kärlek:
"Undvik det, om möjligt."
Tyvärr har Arthur Dent aldrig läst
Liftarens guide till galaxen.
- Förlåt mig... - Kom in, bara.
Jag menade inte...
Hör på...
Jag vill bara säga att du har rätt...
Jag borde ha berättat det, så jag förstår om du är arg på mig.
Om det är till nån tröst, så vet jag hur du känner.
- Kan du räcka mig en handduk? - Visst...
Tack.
Det jag egentligen ville säga var...
Om jag sagt "ja" till dig och vi hade åkt till Madagaskar,
då skulle ingen av oss vara här nu...
Det är kanske värt nåt?
Skit samma...
Datorn, ta oss till... Vart ska vi?
Okej, jag hämtar en ny citron.
All right.
Kopplar in osannolikhetsdriven.
Nej, knappar är inte att leka med. Vad gjorde du?
Koordinaterna för Magrathea inmatade.
Hör, ni! Jag får nästan strömspikar av att kunna berätta att vi nu cirklar
50 mil över den legendariska planeten Magrathea!
Magrathea!
Otroligt.
Ofattbart!
Det är ännu värre än jag trodde...
Var hälsad! Det här är ett inspelat meddelande eftersom vi inte är här.
Magratheas handelskammare tackar för ert besök,
men planeten är tyvärr stängd just nu.
Lämna namn och planet där ni kan nås efter pipet.
- Hur kan en planet vara stängd? - Zark heller, kusin!
- Datorn, landa skeppet. - Det ska bli mig ett nöje!
Det gläder oss att er entusiasm för vår planet är så stark.
Som ett tecken på vår uppskattning har vi nu avfyrat två vätebombsmissiler
som närmar sig er farkost.
För att bibehålla vår servicenivå
är det möjligt att er död blir övervakad.
Jag har nöjet att berätta att två vätebombsmissiler närmar sig.
Jag tar mig friheten att göra en undanmanöver.
Det är nåt fel på mitt styrsystem.
Kollision om 45 sekunder.
Datorn, gör nåt!
Javisst! Jag ger er kontrollen. Lycka till!
Hjälp mig!
Jag behöver min tredje arm!
Ta tag i min hand!
- Har vi skakat av dem? - Nej, där kommer de.
- Jag trycker på den här. - Nej! Vi har inte nått normaltillstånd.
- Vad händer? - Vet inte!
Låt bli! Vi vet inte var vi hamnar!
- Skit samma! - Nej.
Var är vi?
- Exakt där vi var. - Missilerna, då?
De har tydligen förvandlats till en skål med petunior...
...och en mycket förvånad val.
Osannolikhetsfaktorn är 8767128 mot ett...
Vi har nått normaltillstånd.
Normaltillstånd?
Det kan vi prata om tills kossorna kommer hem (= i evighet).
- Vad är normalt? - Vad är hem?
Vad är kossor?
En kopp te skulle göra mig normal...
Det är viktigt att notera att plötsligt och helt osannolikt
hade en kaskelot uppstått flera mil ovanför en främmande planet.
Denna osäkra position för en val
gav den oskyldiga varelsen väldigt lite tid att vänja sig vid sin identitet.
Så här tänkte den medan den föll:
Vad händer? Vem är jag?
Varför är jag här? Vad är min mening? Vad menar jag med "Vem är jag?"
Lugn, måste skärpa mig...
Det här känns intressant. Det spritter i min...
Jag måste kalla saker för nåt. Låt kalla det "stjärt". Ja!
Och vad är det som ryter och far förbi mitt..."huvud"?
"Vind." Bra namn? Ja, det duger.
Det här är spännande! Jag blir alldeles yr.
Eller beror det på all vinden?
Vad är det som närmar sig så snabbt? Stort, platt och runt...
Det behöver nåt brett namn, som aar, aark, mark...
Just det - "mark"! Undrar om vi blir kompisar... Hejsan, mark!
Märkligt nog tänkte skålen med petunior bara en sak när den föll:
"Nej, inte nu igen!"
Många har spekulerat att om vi visste varför skålen med petunior tänkte så,
så skulle vi veta mycket mer om universum än vi nu gör.
- Vad är det där för nåt? - Portaler till en annan dimension.
Portalen lär väl inte ha centralvärme?
Den här är det!
Det här kommer att sluta med gråt och tandagnisslan...
Schysst!
Nu stormar vi in!
Vi kan inte bara gå in där! Vi vet inte var vi hamnar!
Om vi väljer fel portal
kommer vi tillbaka och väljer en annan. Ingen jättegrej!
Jo, det är en jättestor grej! En jättejättegrej!
Tänk om den sliter oss i pyttesmå atompartikelgrejer?
Det här är den rätta! Jag känner det på mig!
- Ford? - Han har bra intuitioner!
Vi går in!
Ska vi följa intuitioner från nån vars hjärna har citroner som bränsle?!
Det här är självmord!
- Jag tar illa upp! - Det struntar jag i!
- Du är väldigt fientlig av dig, Alex... - Arthur!
- Säg det rätt! - Har du provat yoga?
- Trillian! - Det är nog så det går till.
Hon är borta! Borta!
Arthur, ta det lugnt!
- Ford! - Vänta på mig!
Idiot. Kom igen nu.
Starta, då!
Gråt och tandagnisslan, sa jag...
Jaså, sa du det?!
Geronimo!
Häftigt! Häftigt!
Vi är framme! Vi är framme! Djupa Tanken, här kommer jag!
Det är alltså så här det ska sluta?
Ensam på en död planet tillsammans med en manodepressiv robot...
Du tycker att du har det jobbigt.
Vad gör den som är en manodepressiv robot?
Ursäkta.
- Vem är du? - Vad? Nej... Vad jag heter är oviktigt.
Du måste följa med mig.
- Kom inte hit... - Hemska saker är i görningen.
Du måste följa med, annars är du snart borta.
- Hur då "borta"? - Va?
Nej, nej... Vad heter du, jordbo?
Dent, Arthur Dent.
Borta som i "bortgångne Dentarthurdent".
Det är ett slags hot. Förstår du? Nej...
- Nej. - Dina vänner är välbehållna.
- Lita på mig. - Lita på nån som inte säger sitt namn?
Jag heter...
Jag heter... Slartibartfast.
Jag sa ju att det var oviktigt.
- Mina vänner är välbehållna? - Jag ska visa.
Jag kan beräkna dina chanser att överleva, men du skulle inte bli glad...
HYPERRYMDTEKNIK SKRÄDDARSYDDA PLANETER
Visste du att vi bygger planeter? Ja, det är en fascinerande bransch.
Att skapa kuster var min favoritgrej.
Det var jättekul att hålla på med alla smådetaljer runt fjordar.
Men så kollapsade galaktiska ekonomin och eftersom specialbeställda planeter
är nåt av en lyxvara...
Det skedde en hemsk förväxling med din planet.
Planer av möss, du vet...
...och människor..."Planer av möss och människor", heter det.
Människor bidrog nog inte så mycket...
Jag måste varna dig! Vi kommer att åka genom en sorts port.
Du kan bli störd. Jag blir alltid skiträdd!
Välkommen till vårt fabriksgolv!
Ja, vi är framme!
Vi är framme!
Stora Djupa Tanken! Vi har rest länge...
...och långt.
Har du räknat ut den slutgiltiga frågan
om livet, universum och allting?
Nej. Jag har tittat på tv.
Jag skapade en annan dator för det.
Visst, ja! Är den här?
Nej, den är en annan värld.
Den är på en annan värld!
Den är en annan värld, dummer!
Eller var det, tills vogonerna förstörde den
för att bygga en hyperrymdväg...
Men... Okej.
Är det säkert att du inte har Frågan eller nåt sätt att komma åt den?
Jag har slitit så för att komma hit.
Tyst! Programmet har börjat igen.
Jag vill inte störa, så... Bra grejer.
Jag får försöka hitta nåt annat att ägna mitt liv åt.
Zaphod! Glöm inte geväret...
- Geväret? ...som Humma bad dig hämta.
- Du gav honom ditt huvud. - Varför gjorde jag det?
- Okej. - Så idiotiskt.
Djupa Tanken, vi har hört att det ska finnas ett gevär.
Där är den.
Välbekant?
Så den blev inte förstörd?
Jo, det här är en backup: Jorden 2.
Så du skapade Jorden?
Inte ensam, men jag bidrog.
Har du hört talas om en plats som lär heta Norge?
Den var en av mina. Jag fick pris för den.
Läget, Frank? Det där är Frank.
De är nästan klara med haven.
Zaphod.
Här är det.
Precis som Humma sa.
Nu kan du få tillbaka huvudet. Det var kul att känna dig, din zark!
Nej.
Funkar inte!
Det måste vara frustrerande för dig.
Du som åkt så långt får inget svar,
och därmed inte berömmelsen du förtjänar.
Åsiktsgeväret gör, finurligt nog, precis vad dess namn antyder.
Fantastiskt.
Den man siktar på när man skjuter delar omedelbart ens åsikt.
Ge hit den!
Den skapades av Djupa Tanken på uppdrag av en grupp arga hustrur
som efter otaliga gräl med sina män var less på att alltid behöva säga:
"Du fattar ju ingenting!"
Du har rätt. Jag borde inte bli så upprörd,
för livet går ju vidare och jag borde bara följa med.
Skjut honom igen.
Att lifta är bra. Handdukar är också bra.
Fantastiskt!
Vad händer?
Jag förstår varför Humma Kavula vill ha den.
- Dags att återvända. Arthur väntar. - Än sen?
Jag gör det. Vi är en utrotningshotad art, tack vare dig.
- Varför är du så lättretlig, bruden? - Vill du veta varför jag är lättretlig?
Det är självklart. Din planet har sprängts
och du har åkt med den som gav ordern.
Du ville veta Frågan,
för du ville veta om livet innebar nåt mer,
och nu är du knäckt av insikten om att det inte finns mer.
Häftigt, alltså! Vilken tripp...
Du har inget hem och ingen familj, och är fast med mig,
ännu en av dessa killar som inte förstår sig på dig.
Det är inte sant. Har jag sagt?
Och du är rädd att du missat chansen med den ende som verkligen fattar.
Hoppsan...
Lilla du...
Ge hit den!
Den funkar inte på mig, för jag är redan kvinna.
Det är bara ett par möss!
Voilà! Himalayabergen! Bra, va?
Jordbo, du bör få veta
att planeten som du bodde på var beställd, betald och skött av möss.
Menar du de där små vita pälsdjuren med morrhår, öron, ost...
Ja, men de är bara förgreningar in i vår dimension av pandimensionella varelser.
Jag vet inte vad det där "ost" betyder,
men de var på Jorden och utförde experiment på er.
Jag förstår varför du blir förvirrad. Vi utförde experiment på dem.
De ville att ni skulle tro det,
men ni var beståndsdelar i deras datorprogram.
Det förklarar mycket.
Jag kände alltid att det pågick nåt stort och ondskefullt i världen.
Nej, det är normal paranoia. Det har alla.
Jag är väl gammal. Jag tror att chansen att få veta
vad som egentligen pågår är så löjligt liten,
att det enda raka är att strunta i det och hålla sig sysselsatt.
Jag är hellre lycklig än har rätt.
- Så är du lycklig? - Nej...
Så där spricker den filosofin.
Vi är framme.
Är det här?
Allt finns där.
Allting funkar.
Välkommen hem.
VÄLKOMMEN HEM ARTHUR
- Där är du! - Överraskad?
Vart tog ni vägen?
Är det där te?
Först blev vi anfallna av våra värdar...
...men sedan gottgjorde de det genom att ge oss denna fantastiska måltid!
Allting är så gott, så smaskigt...
Gud, så gott...
Så bra, jordvarelse!
De pratar... Talande möss.
- Sitt! - Tack för det.
- Drick, för all del! - Ursäkta...
- Var det nåt mer? - Nej, tack. Vi är nöjda.
Jag finns där ute, så...
Du hade rätt!
Drick!
Han hade rätt...
Nu till saken.
Saken!
Ät!
Vi sökte länge den slutgiltiga frågan på den här planeten
innan allt gick upp i rök - bokstavligen.
Därför är du här. Vi har erbjudits att göra en serie soffprogram i 5D-tv.
Men det kräver bra ämnen, så vi behöver den slutgiltiga frågan.
- Eller en som låter slutgiltig... - Javisst.
Planeten är återskapad. Så nu saknas bara sista pusselbiten.
Vilket råkar vara din hjärna. Mer te?
- Sa du att ni behöver min hjärna? - Ja, för att färdigställa programmet.
- Ni får den inte - jag använder den. - Knappast...
Det var fräckt! Fräck mus...
Zaphod! Trillian!
Ford? Vad fanns i maten?
- Och i mitt te?! - Lugn, det kommer inte att göra ont.
Stopp ett tag! Ni vill ha en fråga som leder till svaret "42".
Vad sägs om "6x 7"?
Eller: "Hur många vogoner krävs för att byta en glödlampa?"
Eller: "Hur många vägar måste man ta?"
Den var inte dum!
Så bra... Ta den, då. Mitt huvud är fullt av frågor,
men inga av svaren har nånsin gjort mig lycklig.
Utom en. Den viktigaste.
Den enda fråga jag velat ha svar på: "Är hon den rätta?"
Och svaret är definitivt inte "42", utan "ja"...
...ett otvivelaktigt, otvetydigt och ogenerat "ja".
Och under en vecka...
...en vecka av min patetiska och korta existens...
...så gjorde det mig lycklig.
Bra svar.
- Vi vill inte bli lyckliga, utan kända! - "Är hon den rätta?" Vilket trams!
- Ta hans hjärna! - Nej, inte hjärnan! Ta inte hjärnan!
Det var inte jag! Jag är kändis.
Snabbt, skjut honom!
Fan...
Jag mår illa...
Belgien!
Följ mig.
Vänster, höger, vänster, höger...
Givakt.
Tack så hemskt mycket för att ni övergav mig...
Men jag förstår er.
Presidenten, vi är här för att skydda er.
Tack så mycket!
Eld!
Nej.
Vad är folk rädda för? Vogonerna är de sämsta skyttarna i galaxen.
- För Guds skull, sluta! - Eld upphör!
Nu har jag huvudvärk också...
Marvin!
Åh nej.
Han har en handduk! Fly!
Jag ska rädda oss! Hur kör man den här?
Vad är det som pågår?
Vi behöver geväret!
Starta skeppet! Starta, då!
Eld!
Han har stängt grinden från andra sidan. Vi måste gå runt!
Här är vi i säkerhet!
Sluta!
Sluta skjuta på oss! Sluta!
Jag känner mig så deprimerad...
Jag klarar inte en dag till...
Det är lönlöst...
- Allt väl? - Ja.
Synd på ditt rymdskepp, Arthur.
- Marvin, du räddade våra liv. - Jag vet. Visst är det hemskt?
Man undrar vad det är för mening med nåt?
Kör i väg!
Det är ju möjligt att göra, men... Vänta, så ska jag fråga.
Jag har just pratat med några av mannarna...
Eftersom vi nästan är färdiga tänker vi göra Jorden klar.
Vi kan förstås göra allt precis som det var...
...såvida det inte är nåt...
...som du vill ändra på.
Nåt som du anser att din planet inte behöver.
Ja. Mig.
Hallå?
Nej, gör den som förut.
- Låt oss sticka iväg nånstans. - Javisst! Vart hade du tänkt dig?
Det finns en bra restaurang vid slutet av universum...
Ja, jag är lite hungrig.
Jag måste till Humma. Han har nåt som tillhör mig.
- Tror jag... Jag är så förvirrad... - Vi fixar det, älskling.
Toppen! Låt oss trippa iväg med lätta, fjära steg. Bara du och jag!
Kom.
- Har du handduken? - Ja. Hurså? Behöver jag den?
- Alltid. - Okej.
Jag skulle inte vilja åka nånstans utan min underbara handduk.
Håll i er.
Dags för start av livscykeln: Tre, två, ett!
All right.
Ingen lyssnar ju på mig,
men restaurangen är i andra änden av universum.
Ajöss och tack för all god fisk
Tråkigt att lämna er med disk
Försökte varna er, men ack!
Ni saknar nog vårt intellekt
Därav er brist på all respekt
För allt det vackra som finns omkring er
Ajöss, ajöss och tack för all god fisk!
Er värld är snart ett minne blott
Men ta det lugnt och må så gott
Sov gott och låt planeten upplösas runt er
Trots era fula tonfisknät
De flesta av er vi förlät
Mest era små barn och gravida kvinnor
Ajöss, ajöss, ajöss, ajöss, ajöss
Ajöss. ajöss och tack för all god fisk!
Ajöss och tack för all god fisk
Tråkigt att lämna er med disk
Försökte varna er, men ack!
Men ack!
Trots era fula tonfisknät
De flesta av er vi förlät
Mest era små barn och gravida kvinnor
Ajöss, ajöss, ajöss, ajöss, ajöss
Ajöss, ajöss och tack för all god fisk!
För all god fisk!
Lösa tungor kan kosta liv, som bekant.
Men folk inser ofta inte hur stort problemet är.
Precis när Arthur Dent sa
"Jag åker ingenstans utan min underbara handduk",
så uppstod ett märkligt hål i tidsväven
och tog hans ord långt, långt bakåt i tiden
över enorma avstånd till en avlägsen galax
där krigiska varelser förberedde ett rymdkrig.
De två sidornas ledare, i sina svarta stridsshorts
möttes för sista gången och stor tystnad uppstod.
Just i det ögonblicket
gled orden "Jag åker ingenstans utan min underbara handduk"
ut över konferensbordet.
Oturligt nog, var detta på deras språk en fruktansvärd förolämpning.
Så de två rymdflottorna beslöt att sluta fred
för att tillsammans anfalla vår galax,
eftersom förolämpningen kom därifrån.
Under tusentals år rusade rymdflottan genom rymden
och dök till slut ner mot planeten Jorden
där, p.g.a. en felberäkning av storleksskalan,
hela rymdflottan åts upp av en liten hund.
De som studerar samspelet mellan orsak och verkan
i universums historia
säger att sånt händer hela tiden.
Svensk text: Paula Ekström
Ansvarig utgivare: Mats Caneman BVHEAB