СЕЛОТО
Чий дъх ще чувам в съня си, за да спя спокойно?
Чия ръка ще държа в своята, за да вървя напред?
Може би си задаваме подобни въпроси в такива моменти.
Правилното решение ли взехме да се заселим тук?
Благодарни сме за времето, което ни бе дарено.
Какво привлече вниманието ви така неотклонно?
Ще го взема в джоба си, за да ми помага да преподавам.
Кой го намери?
Филип, ти ли го донесе? - Не, г-н Уокър.
Разгледах го. Вратлето му бе извито, а козината му - одрана.
Разбирам. - Било е убито.
Но кой е престъпникът?
Кой извърши това гнъсно деяние?
Онези, които не споменаваме. - Това исках да чуя.
Защо такава идея би осенила главиците ви?
Те ядат месо.
Имат огромни нокти.
Деца.
Онези, които не споменаваме, от години не са ни доближавали.
Ние не навлизаме в горите им,
а те не пристъпят в долината ни.
Обявили сме примирие.
Ние не сме заплаха за тях.
Защо ще го правят?
Не бива да пренебрегваме Празника на птиците.
Миналата година не го проведохме и поне на мен ми липсваше ужасно.
Знам, че и съпругата ви би искала да види децата, нагиздени с пера.
Обичам този празник.
Нямам думата по този въпрос.
Огъст Никълсън председателства днес.
Един младеж помоли да бъде изслушан от старейшините.
Нека влезе.
Алис.
Здравей, Луций.
"Майка ми не е известена за причината да ви посетя днес.
Тя не е дала съгласието си, нито мъдрия си съвет.
Кончината на младия Даниъл Никълсън от коварна болест
и други злощастия тежат на мислите ми.
Моля за разрешение да пресека забранените гори
и да замина за близкия град.
Ще взема нови лекове и ще се завърна.
Ще се отнеса с уважение към Онези, които не споменаваме
и съм уверен, че те ще ме пуснат.
Създанията усещат чувствата и страха.
Ще разберат, че намеренията ми са чисти и не се боя.
Край."
Какво се върти в главата ти?
Отговори ми, Луций.
Финтън Койн е на кулата, обещах да му правя компания.
Мислиш ли за градовете, Финтън?
Че защо?
Те са седалища на злото, обитавани от зли хора. Това е всичко.
Благодаря, Луций.
Ти си добър приятел.
Надявам се никой да не те е видял.
Очевидно сред нас живее хищник,
най-вероятно койот или вълк.
Начинът му да убива и да одира кожата,
оставяйки разкъсана плът,
е знак, че животното страда от лудост.
В идните две седмици бдете зорко за този койот.
Не изпускайте от поглед невръстните ни дечица, които играят на хълма.
Относно другото предположение,
не вярваме границите ни да са били нарушени.
Онези, които не споменаваме, са много по-едри от койотите
и несъмнено щяхме да разберем, че са ни навестили.
Плаши ме този койот, тате.
Не се безпокой, Кити. - Не се ли боиш?
Вярвам, че скоро ще му видим края.
Да говорим за нещо друго тогава? - Би било облекчение.
Влюбена съм.
Искам благословията ти да се омъжа, тате.
Има традиция за тези неща.
Момъкът трябва да застане до теб в такъв момент.
Къде е въпросният младеж? - Още не съм му казала.
Младият човек дори не знае за твоите намерения?
Има бегла представа.
Канех се да говоря с него, но не и без благословията ти.
Става дума за Луций Хънт.
Не го ли одобряваш?
Не, често мисля за него. - Той не е като другите.
Не се шегува, нито се закача.
Наистина е затворен.
Ще ми дадеш ли благословията си?
Бъди така добра.
Не споделяй чувствата си с никого, преди да говориш с младежа.
Добър ден, Луций.
Исках да ти кажа нещо.
Обичам те, Луций.
Обичам те всеки прекрасен ден,
повече от слънцето и луната заедно!
И ако ти споделяш чувствата ми, повече не бива да се крием.
Любовта е дар, за който трябва да сме благодарни.
Трябва да я споделим с цял свят, докато не остане дъх в гърдите ни.
Благодаря ти!
Спи, мило детенце, кротко ми спи.
Животът е дълъг, любовта те теши.
Ще дойдат хубавите дни,
светът ще видиш ти.
Ще се огледаш и ще разбереш,
че сенките се вдигат веч.
Полъх лек цветята буди
и цвят напъпва в тях.
Питам се дали бяхте близки с моя син, тъй като и двамата не отронихте дума.
Много си любезен.
Прости за грубостта ми, но не съм спал нощи наред.
Отлично се справяш, Джеймисън.
Още няколко мига. Събери смелост.
Не се върти, ще ми измачкаш ризата.
Издават звук, ако и аз издам. И ти подражават, преди да те нападнат.
Бъди смел, момко. Това са бабешки приказки, не е вярно.
Не трепери. Овладей се.
Надушва те като куче.
Не ви разбрах, г-н Никълсън.
Може да бягаш от скръбта като нас.
Но тя ще те намери.
Ще те надуши.
Не знаех, че бягаш толкова бързо.
Всички си плюхме на петите.
Ноа трябва да бъде наказан. Пак удари малкия Джоузеф с пръчка.
Достатъчно. Остави пръчката.
Ноа Пърси.
Прекратете незабавно тази игра.
Ще те накажа, да знаеш.
Няма да се бия. - Ще те пратя в тихата стая.
Ще крещя с пълно гърло.
Искаш ли да се спазарим? - Чудесна идея.
Но искам да пазиш в тайна уговорката ни. Можеш ли?
Да пазя тайна ли? Гроб съм.
Няма да те затворя, ако се закълнеш никого да не удряш повече.
Няма да удрям.
Разбрахме се.
Няма да се връщаме веднага.
Какво ще правим с откраднатите мигове?
Да се надбягваме ли? - Да.
До скалата? - И без измами.
Каква обида! Вземи си думите назад.
Това училищният звънец ли е?
Айви, ти ме измами.
Знам, извинявай.
Сестра ми си изплака очите.
Чудиш се как съм те познала, нали?
Някои хора, макар и малцина, са сякаш оцветени.
Съвсем леко, като ореол.
Те са единственото, което виждам в пълния мрак.
И тате е сред тях.
Питаш се какъв цвят си, нали? Няма да ти кажа.
Дамите не говорят за подобни неща. Дори не е подобаващо да питаш.
Бягаш като момче.
Благодаря ти.
Знам защо отказа на сестра ми.
Когато бях дете,
ти държеше ръката ми, като ходех.
А после внезапно престана.
Един ден се спънах пред очите ти и едва не паднах.
Преструвах се, разбира се,
но ти не ми подаде ръка.
Понякога отричаме желанията си, за да останат скрити за околните.
Какво?
Какво е това? Горски плодове.
Какъв прекрасен подарък.
Внимавай.
Този цвят е лош.
Този цвят привлича Онези, които не споменаваме. Трябва да го заровим.
Никога не откъсвай плодове от този цвят.
Той го извади от джоба си.
Какво има? Дишането ти се промени.
За първи път виждам този плод.
Не си го откъснал сега. Къде го намери?
"Днес при Скалата
Ноа Пърси даде на Айви Уокър плодове от лошия цвят.
Когато го запитах къде ги е намерил,
защото за първи път виждах такива,
той ми показа рисунката на Скалата.
Убеден съм, че Ноа Пърси е влизал в гората
и това се е случвало неведнъж.
Вярвам също и че поради присъщата му невинност,
създанията на леса не са му причинили зло.
Това засилва убедеността ми, че ще ме пуснат да мина,
ако почувстват, че не ги заплашвам."
Ще говорим за града само този път
и повече няма да го споменаваме.
Баща ти замина за пазара един вторничен ден,
в 9 и четвърт сутринта.
Откриха го гол и ограбен в мръсната река след 2 дни.
Защо ми казваш тези черни думи?
За да си наясно със съдбата, за която копнееш.
Не копнея за себе си. Намеренията ми са истинни.
Мисля единствено за доброто на селото.
Прости ми. Боя се за живота на едничкия си син.
Не аз крия тайните си.
Какво искаш да кажеш?
Тайните са на всеки ъгъл в селото.
Не го ли усещаш?
Не го ли виждаш? - Това е за мое добро,
така че злините от миналото ми да не потънат в забрава.
Ако ги забравя, ще им позволя да се възродят отново.
Тогава нека го отворим. - Не.
Най-добре е да говорим с Едуард Уокър.
Може би той... - И той е потаен.
Крие чувствата си към теб.
Понякога крием желанията си,
защото другите ще ги отгатнат, затова ги потискаме.
Какви глупости говориш?
Не се безпокой. Зло няма да ме сполети.
Понякога ми приличаш на диво жребче.
Защо смяташ, че той има чувства към мен?
Никога не те докосва.
Няма да ми избягаш.
Здравей.
Играем си с Ноа.
Негодникът трябва да се е скрил отново в моя дом.
Не е честно да се крие в къща.
Той го знае.
Добре ли си?
Тази вечер с Кити наглеждаме децата. Трябва да съм до нея. Остани в мир.
Чух родителите ми да говорят за теб.
Знам за молбата ти да те пуснат до града.
Много е благородно, но не бива да го правиш.
Не те ли измъчва слепотата ти?
Аз виждам света, Луций Хънт.
Но не както го виждаш ти.
Ами Ноа тогава?
Може би има лекарства, които ще му помогнат да слуша и да се учи.
Нека не говорим за това. Свива ми се стомахът.
Кити ще се омъжва.
Тя отново намери любовта с Кристоф Крейн.
Странен избор, нали?
Вярно е, че не смее да седне, за да не му се мачка ризата.
Но иначе е истински джентълмен
и наистина обича сестра ми с цялото си сърце.
Мисля, че Кити е благословена.
И аз съм благословена.
Поискаха ръката на голямата ми сестра.
Сега съм свободна да ме ухажват, стига някой да прояви интерес.
Ще те хвана. Ще ми донесеш ли едно одеяло?
Виждала ли си Ноа?
Луций?
Бързо, в укритията!
Те идват. - Затвори вратата.
Ноа, влез вътре. - Влизай!
Всички да влязат!
Идват! Влизай. - Затвори вратата!
Луций е навън. - Те идват.
Скрил се е някъде! Моля те, затвори вратата.
Ще дойде да види дали сме в безопасност.
Айви, моля те.
Моля те. - Не.
Не ги пускай вътре!
Ела тук!
По следите, които открихме сутринта по домовете си,
съдя, че ни предупреждават.
Държат се, сякаш са заплашени.
Създанията никога не са ни атакували без основание.
Някой тук знае ли причината за тези събития?
Кой е написал тази бележка?
"Моля, прочетете това, така че всички да чуят.
Аз донесох това бреме на плещите ни.
Завчера пресякох забранената граница и влязох в горите Кавингтън,
където ме видяха Онези, които не споменаваме.
Дълбоко съжалявам.
Опозорих себе си и семейството си.
Моля се деянието ми да не причини други страдания.
С най-дълбоки съжаления, Луций Хънт."
В беда ли е той?
Не бой се.
Никога няма да имам твоя кураж.
Благодарни сме за времето, което ни бе дарено.
И аз имах по-голяма сестра.
Г-жо Кларк, досега сте го пазили в тайна.
Кити много ми напомня за нея.
Каква личност беше тя?
Дръзка.
Постоянно се дърлехме.
Мога ли да знам името й?
Защо не дойде в леса Кавингтън?
Сестра ми не доживя 23-ия си рожден ден.
Няколко мъже отнеха живота й на уличката до дома ни.
Моля, станете.
Нали няма да измачка и моята риза така?
Благословени да сте в този най-прекрасен ден.
Церемонията бе прелестна, нали?
Разкошна.
Неведнъж видях ръката ви да се вдига към очите.
Прашинка трябва да е била.
Г-н Уокър.
Казвай.
Те са в селото. - Какво?
Оставили са още предупреждения.
Искат да си вървим.
Не е възможно.
Едно ни видя.
Побягна в мрака.
Сигурни ли сте?
Не се отделяйте от Айви, момчета.
Тя ще ви разкаже забавни приказки и ще върне усмивката на лицето ви.
Ще излезем заедно.
Убили са и одрали добитъка ни.
Липсват кожи и перушина.
Има следи по вратите, там където са били отваряни.
Следите са нависоко.
Койотите не стигат тъй високо.
Утре старейшините ще ни съберат на разпит.
Всички селяни ще бъдат разпитани в залата.
За да разберат как е нарушена границата?
Да.
Студено е навън.
Прибирай се.
Защо седиш на верандата ми?
Не е безопасно.
Има и други веранди.
Мислиш ли, че съм мъжкарана?
Вярно е, че обичам момчешки игри,
като тази, която играете на стария пън.
Облягате се на дървото,
за да видите колко ще издържите, докато ви хване страх.
Толкова е вълнуващо.
Знам, че ти побеждаваш всички.
Никой не може да те надмине, казват.
Детинщини.
Защо ти си смел, а ние треперим от ужас?
Аз не се тревожа за това, което ще стане,
а мисля какво трябва да се направи.
Откъде знаеше, че съм тук? - Видях те през прозореца.
Не.
Няма да ти кажа цвета ти.
Стига си питал.
Когато се оженим, ще танцуваш ли с мен?
Танците изключително ми допадат.
Защо не можеш да кажеш това, което е в главата ти?
А ти защо не спреш да казваш какво е в твоята?
Защо трябва да водиш ти, когато аз искам да водя?
Ако искам да танцувам, сам ще те поканя.
Ако искам да говоря, ще отворя уста и ще заговоря.
Всички ме принуждават да говоря.
Защо? Какъв е смисълът да ти казвам, че си във всяка моя мисъл?
Какво добро ще произлезе, ако призная, че понякога не мисля ясно,
нито си върша работата подобаващо?
Какво ще спечелиш, ако ти кажа,
че единственият ми страх е за теб, когато си те представя в беда?
Затова съм на верандата ти, Айви Уокър.
Безпокоя се за живота ти преди всичко останало.
И, да,
ще танцувам с теб на сватбата ни.
Бях два пъти в хамбара, за да взема храна преди сватбата.
И добитъкът беше недокоснат?
Да, г-жо Хънт. Всичко си беше както трябва.
Благодаря, Беатрис.
Моля да ме извините.
Вярно ли е това за Луций и Айви?
Носят се слухове из цялото село.
Рано тази сутрин ни съобщиха своите намерения.
Удивително е как любовта избира да събере двамина.
Не следва никакви правила.
Исках да говоря с теб най-напред.
Не искам да почувстваш и най-малката болка.
Ти си моята възлюбена сестрица.
Ако се измъчваш за Луций, аз ще му откажа.
Любов, която жертва друга любов, не е правдива.
Нищо няма да помрачи обичта ми към теб.
И ти си моята възлюбена сестра.
Бог да ви благослови да сте щастливи заедно.
Какво се е случило?
Заради Айви ли?
Знам, че много я обичаш.
И тя е привързана към теб.
Любовта има различни лица.
Ще закъснееш за събранието.
Искаш ли баща ти да те придружи?
Лошият цвят.
Мамо.
Простете. - Какво има?
Случи се нещастие.
Ноа Пърси бе намерен с кръв по дрехите и ръцете.
Кръвта не е негова. Не иска да каже чия е.
Боже мили!
Има ли тук някой ранен?
Има ли някой ранен в този дом?
Има ли някой тук?
Има ли някой ранен в този дом?
22, 23, 24,
31, 32, 33...
Луций?
Отговори ми веднага!
Г-н Уокър!
Татко.
Не виждам цвета му.
Ела.
Отведете я.
Много е пострадал.
Може да издъхне всеки миг.
Моля ви, молете се за него.
Той ще чуе молитвите ви.
Не.
Влюбена съм.
Знам.
И той е влюбен в мен.
Знам.
Ако той умре,
животът ми ще си отиде с него.
Искам позволение да мина през леса Кавингтън
и да отида в града,
за да взема лекарства,
които може би ще спасят Луций Хънт.
Ти си ми баща.
Ще те послушам за всичко.
Ще се доверя на решението ти.
Затворих раните, както можах. Има инфекция.
Как може да се излекува?
Можем само да се молим.
А ако не бяхме затворени, какво би му помогнало?
Защо ме питаш?
Има ли някакъв начин да излекуваме момъка?
Моля те, Виктор. Бъди така добър да ми отговориш.
Ако възпалението се овладее, той ще оцелее.
Не мога да премълча.
Духът ти е неспокоен.
Знам какво се върти в главата ти.
Мислиш да отидеш до града.
Кажи ми, че греша.
Ти даде клетва, Едуард. Никога няма да се върнем.
Тежко ще е, но доброто иска жертви.
Това са твоите думи. Не можеш да нарушиш святата си клетва.
Стореното на Луций е престъпление.
Ти даде клетва.
Ти и другите старейшини. Чуваш ли ме?
Ти положи тази клетва.
Когато чух, че дъщеря ми е изгубила зрението си завинаги
и че повече няма да види света, бях седнал на същия този стол.
Толкова се срамувах.
Какво знаеш за дядо си?
Бил е най-богатият човек в града.
Така е, той имаше тази дарба.
Дай му един долар и за две седмици ще ги направи пет.
Ти не знаеш какво са парите. Те не са част от живота ни тук.
Парите са зло.
Те имат властта да почернят и най-добрите сърца.
А въпреки всичките си дарби, баща ми не умееше да преценя хората.
Дядо ти беше добър човек. Смееше се тъй гръмко, че го чуваха през 3 къщи.
Държеше ръката ми, както аз държа твоята.
Учеше ме да съм силен и обичлив,
да водя онези, които следват само утъпкани пътища.
Дядо ти умря в съня си.
Един мъж опря пистолет в главата му и го простреля в съня му.
Казвам ти го, за да разбереш основанията за делата ми
и делата на другите.
Ти си силна жена, Айви. Водиш онези, които умеят само да следват.
Виждаш светлина там, където има само мрак.
Имам ти доверие.
Вярвам на теб повече, отколкото на когото и да било.
Благодаря ти, татко.
Айви, знаеш ли къде си?
Пред стария навес, който не бива да се ползва.
Айви. - Да, татко?
Стискай зъби да не пищиш.
Какво?
Заминавам да ти донеса лекарства.
Трудно ми беше да изляза.
Какво има?
Айви помоли
да отиде до града за лекарства.
Кристоф.
Не се страхувай.
Носим вълшебните камъни.
Те ще ни опазят.
Защо не сме чували за тях досега?
Кристоф, моля те. Не ни оставяй.
Няма от какво да се боим.
Тогава защо си облякла наметалото с предпазния цвят?
Ще запалим фенери.
В безопасност сме.
Забранено е.
Има нещо в тези гори.
От тях стомахът ми се обръща.
В безопасност си.
На теб няма да навредят, защото не виждаш.
Ще те съжалят, както съжалиха Ноа,
когато влизаше в гората.
А мен ще убият, Айви.
Не мога да остана с теб.
Ти ще се оправиш по-добре тук от всяко момче. Всеки го знае.
Бремето е мое, Финтън.
Можеш да си вървиш. - Ела с мен.
Стискай зъби да не пищиш.
Усещам странна миризма.
Пред теб е.
Какво е то?
Не мога да го обясня с думи.
Само няколко стъпки.
Онези, които не споменаваме! - Не се бой!
Това е само театър.
Не се плаши.
Съществуваха слухове за създания в тези гори.
Писано е в учебника по история, по който преподавах в града.
А писъците от горите?
Ние ги правехме.
Церемонията с месото?
Сами го отнасяхме. Един от старейшините имаше грижата.
И тревогите ли бяха театър?
Не искахме младите да бягат в града, Айви.
Ами животните с одраната кожа?
И това ли правеха старейшините? - Един от тях е виновен.
Повече няма да се случи.
Няма човек в селото, който да не е губил близък,
да не е страдал тъй дълбоко, че да се запита струва ли си този живот.
Винаги съм мечтал да не познаеш този мрак.
Прости ни лъжите, Айви. Не искахме да причинят страдание.
Тъжно ми е за теб, татко.
И за всички старейшини.
На този лист сме написали лекарството.
В града се намира лесно. Ще заминеш с двама придружители.
Следвай езерото.
Половин ден път ще те доведе до скрита пътека.
Там придружителите ти ще чакат, докато ти продължиш.
Сама ще тръгнеш по пътя
и ще излезеш от Кавингтънския лес.
Няма да казваш на никого в града къде сме се заселили
и ще се завърнеш бързо.
Не мога да дойда с теб.
Ти даде сърцето си на това момче.
Той е в нужда.
Готова ли си да поемеш бремето,
което по право е твое и само твое?
Приготвям нови дрехи на Луций. Ще му трябват.
Алис, ще дойде помощ.
Пратих Айви в града.
Не можеш!
Само това мога да ти дам.
Само това мога да сторя за теб.
Приемам го.
Какво си направил? - Той е жертва на престъпление.
Споразумяхме се да не се връщаме. Никога.
Каква беше целта ни?
Не забравяй, че заминахме с надеждата за правда и добро.
Не бива да взимаш решения без нас.
Отиде твърде далеч. - Виновен съм, Робърт.
Взех решението със сърцето си. Не мога да погледна в други очи
и да видя същия поглед като на Огъст, без да съм се опитал да помогна.
Прекалено е болезнено. Не мога да го понеса.
Ти застраши всичко, което сме постигнали.
Кой смяташ, че ще остане тук и ще води този живот?
Вечно ли смяташ да живееш?
Нашето бъдеще лежи в техните ръце.
От Айви и Луций зависи оцеляването на селището ни.
Да, рискувах. Надявам се винаги да имам сили да рискувам за каузата.
Ако не бяхме взели това решение, щяхме вечно да се чувстваме виновни.
А именно невинността е това, което се борим да опазим тук.
От нея не мога да се откажа.
Нека върви.
Ако това е краят, така да е.
Нека се бори за надеждата. Тя е нашето съкровище.
Не бива да бягаме от болката.
Брат ми бе убит в града, а семейството ми загина тук.
Болката е част от живота. Вече го знаем.
Айви следва надеждата си. Нека върви.
Ако има някакъв смисъл от селото ни, то пътешествието й ще е успешно.
Как можа да я пратиш!
Тя е сляпа.
По-способна е от повечето младежи,
при това я води любовта.
Любовта върти света.
Той коленичи пред нея в страхопочитание.
Светът ще видиш ти.
Ще се огледаш и ще разбереш,
че сенките се вдигат веч.
Полъх лек цветята буди
и цвят напъпва в тях.
Спи ми, детенце, кротичко спи.
Сънища сладки сънувай.
Имаше слухове за някакви създания в горите.
Пишеше го в учебника по история, по който преподавах в града.
Не е истина.
Господи, какво е това? - Какво е това?
Къде е той?
Намерил е един от костюмите, които крием под дъските на пода.
О, господи...
Животните...
Волята му да оцелее е силна.
Половин ден път ще те доведе до скрита пътека.
Сама ще поемеш по нея
и ще излезеш от гората.
Няма да казваш на никого в града къде сме
и ще се завърнеш бързо.
Сестра ми не доживя 23-ия си рожден ден.
Няколко мъже я изнасилиха и убиха.
Захвърлиха тялото й в кофа за смет
на три преки от дома ни.
Брат ми работеше в спешно отделение.
Дошъл наркоман с рана в ребрата.
ЦЕНТЪР ЗА ТЕРАПИЯ
Брат ми се опитал да превърже раната.
Той извадил пистолет от джоба си,
а после го прострелял в лявото око.
Съпругът ми Майкъл излезе до магазина
в 9 и четвърт сутринта.
Откриха го без пари, чисто гол
в реката след три дни.
Баща ми бе застрелян от бизнес партньора си,
който после се обеси в килера на татко.
Скарали се за пари.
Аз съм професор.
Преподавам американска история в Пенсилванския университет.
Имам една идея, която бих искал да споделя с вас.
На 27-а миля има момиче. Ще я проверя.
ПРИРОДЕН РЕЗЕРВАТ "УОКЪР"
Влизането тук е строго забранено.
Моля, върнете се в колата си.
Какъв беше този шум?
Какво правите тук? Как се озовахте на това място?
От града ли сте?
Откъде сте?
От гората.
Дошли сте от гората?
От тези гори?
Ще ми помогнете ли?
Трябва да намеря лекар. Нужни са ми лекарства, спешно е.
Слушайте, госпожице.
Моята работа е да...
Ранен ли е някой?
Моля ви, господине. Трябва да побързаме.
Тук ли живеете? - Да, господине.
Как се казвате? - Кевин.
Чувам доброта в гласа ви.
Не го очаквах.
На всеки 15 км около резервата има охранителни постове.
Държим медикаменти за случаи на животински ухапвания или наранявания.
Ще намерите ли нещата, написани на листа?
Трябва да почакате тук. - Моля ви, господине.
Вземете това за лекарствата.
Вие да не се подигравате с мен?
Не ви разбирам.
Как се казвате?
Айви Елизабет Уокър.
Какво беше момичето? Търсих те, но ти не се обаждаш.
Някакви тинейджъри. Бяха се изгубили.
Един съвет от мен. Не влизай в разговори.
Не обяснявай много как някой плаща на всички ни
да не пускаме никого в гората и да не нарушаваме спокойствието му.
Хората ще се заинтригуват.
Това се казва лека работа, Кевин. Пазиш границата и нищо повече.
Преди години четох във вестника, че платили на властите
да отклонят самолетните маршрути да не минават над тази гора.
Отвориха ми куп работа.
Затова не ми създавай неприятности.
Не влизай в приказки.
САМО ЗА МЕДИЦИНСКИ ЦЕЛИ
Джей, къде е стълбата?
Трябва да оправя една табела.
Отзад е.
ОХРАНА
Айви се върна с лекарствата.
Нападнало я създание, но тя го убила.
Ще го намерим.
Нека го погребем подобаващо.
Ще кажем на останалите,
че създанията са го убили.
Синът ти превърна в истина нашите истории.
Ноа даде шанс на селото ни да оцелее,
ако все още искаме да живеем далеч от света.
Върнах се при теб, Луций.
Ripped by Blink182