Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jméno manželky: paní Marion Ferrontová, rozená Chabardová, nebude používat
manželovo jméno,
ale získá zpět své vlastní jméno Chabardová.
Pan a paní Ferrontovi žijí odděleně už od 20. prosince 2002.
Pan Ferront se odstěhoval, jak je popsáno v prozatímní dohodě.
Zrušení manželských práv:
pan a paní Ferrontovi nevlastní společně žádný majetek.
Paní Ferrontová si ponechá byt a přebírá zodpovědnost za placení nájmu.
Pan a paní Ferrontovi se dohodli na rozdělení nábytku,
jak je uvedeno v seznamu v příloze prozatímní dohody.
Oba manželé prohlašují, že vlastní své oblečení, osobní věci,
šperky a rodinné dědictví.
Nemají žádnou společnou nesplacenou půjčku, ani společný dluh.
Co se týče dětí:
manželé mají spolu jedno dítě, Nicolase Ferronta, narozeného
15. listopadu 1999 v Paříži.
Rodiče se rozhodli užívat svoji rodičovskou autoritu společně.
Jakékoli rozhodnutí o budoucnosti dítěte budou muset činit společně
po vzájemném dialogu.
Nicolas bydlí se svou matkou.
Vzhledem k jeho věku ho může otec navštěvovat a vyhovět mu,
podle toho, jak se oba dohodnou.
Pokud se nenajde lepší ujednání, bude právo následující:
první, třetí a případně pátý víkend od pátku večer, nebo od soboty
po škole do sedmé hodiny v neděli večer
musí otec dítě vyzvednout a přivést zpět k jeho matce.
První polovina školních prázdnin v lichých
a druhá polovina těch samých prázdnin v sudých letech.
Pan Ferront bude každý měsíc na synovu výchovu a péči
platit alimenty ve výši 300 eur.
Manželé prohlašují, že mezi jejich životními podmínkami není
velký nepoměr, proto manželka nepotřebuje výživné.
Podle článku 268 občanského zákoníku
pan a paní Ferrontovi vrátí všechny příspěvky na životní pojištění
a všechny dary, které si během manželství dali.
Co se týká zatím neznámé výše daní za rok 2002,
manželé se dohodli zaplatit je úměrně jejich platu
s ohledem na zdanitelný příjem páru.
Pokud jde o rozvodové řízení, poplatky budou rozděleny na polovinu
stejně jako poplatky za právníka.
- Chcete něco dodat? - Ne, Vaše ctihodnosti.
Ptejte se mých klientů.
Madam, souhlasíte se vším?
Ano, pane.
Pane Ferronte?
Ano.
- Souhlasíte? - Ano.
Dnes 17. února 2003 vás prohlašuji za oficiálně rozvedené.
Madam, podepište to, prosím.
Pane Ferronte.
První dvě stránky prosím podepište iniciálami.
Chceš zatáhnout závěsy?
Není třeba.
- Jdeš? - Ano.
Přibrala jsi?
Ten ručník máš proto, že už nejsme manželé?
Nevím.
Promiň.
Zvoní mi telefon.
Ano? Ano.
Chtěla jsem…
Ne, nemůžu.
Ano, proběhlo to dobře.
Zavolám ti. Jsem s Gillem.
Ne, jsme v kavárně. Měj se. Ano.
- To byla máma. - Vážně?
Měla jsem s ní jít na oběd.
- Jak se má? - Jako vždycky.
A co táta?
- Už spolu nemluví. - Odešel?
Ne, neodešel.
Ti se nerozejdou.
Líbej mě.
Proč zavíráš oči?
Nechceš vidět můj obličej?
Co?
Hele, tohle je směšné.
Neměla jsem sem chodit. Je to zbytečné.
No tak.
Přestaň. Nech toho.
- Co se děje? - Nechci to.
Přestaň!
Jakože bych se kvůli tobě zabil?
Kreténe.
Odcházím.
Zůstaň. Promluvme si.
Prosím.
Co jsi ohledně Nicolase chtěla?
Prázdniny.
Mám si ho vzít?
Nepracuješ?
Můžu si vzít volno.
Chtěla jsem ho dát k mámě.
Ptala ses ho, co chce on?
Ne.
- Kam s ním pojedeš? - Nevím.
Možná lyžovat.
Fred má chatu.
Není na lyžování moc malý?
Dnes se to děti učí dřív.
Prospěje mu to.
Promluvím si s ním.
- Zavolám ti. - Chodíš s někým?
Říkala jsem ti, že ne.
Nechybí ti to?
Ne.
Je to dobrý pocit být sama.
Nějaké aférky?
Nic vážného.
Znám je?
Jsi s Christine?
Jo.
Jaké to je? Dobré?
Pro mě je to taky těžké.
Opravdu? Vypadáš dobře.
Jsem šťastná, že je konec.
„Šťastná.“
- To je dobře. - Co to se mnou je?
Nic. Jsi prostě silná.
Jak silná?
Nevím. Svlečeš se, necháš se ošukat a jsi šťastná.
- Jo, nech se ošukat někde jinde. - Dost!
Vyhrálas.
Zavolej mi ohledně Nicolase.
Nevyhrála jsem.
- Jen to prostě skončilo. - Máš pravdu. Jako vždycky.
Je konec. Není co dodat.
Marion.
Nezkusíme to?
…vynes odpadky.
Jeden pán…
Otevři garáž.
Výborně.
Maminka je tady.
- Ahoj! - Jsme tady!
Ahoj, miláčci. Ahoj.
Ahoj.
- Dobrý? - Jo.
Mám dort.
Udělals všechno? Vypadá to dobře.
- Mám toho docela dost. - Tati…
- Ještě. - Byl to těžký den. Jsem vyčerpaná.
Postaráš se o něj? Osprchuju se.
Ano, upravím si make-up a můžeš jít.
Nemusíš se upravovat.
Bude to rychlé.
Chceš ještě těstoviny?
Už ne? A dezert?
- Ne. - Nechceš dezert?
To lechtá.
Kdo je…
Ty se kvůli nim parádíš?
Mám toho moc.
Není maminka krásná?
Vem si ho.
Zkrášluju se taky kvůli němu, že jo, miláčku? Přečtu ti pohádku.
Tak pojď.
Malou mořskou vílu?
Jednou odpoledne, když dělala z papíru vlaštovku…
Tady zalévá kytičky.
Jsou krásné, viď?
Když dělala
z papíru vlaštovku,
otevřely se dveře.
Kdo to je?
Léon.
Ahoj, tady jsem, Léone! Co dělají?
Co dělají?
Dávají si pusinky.
Nezavřel dveře.
Měl takovou radost, že je zapomněl zavřít.
Jsou tady.
- Dobrý večer! - Jak se máš?
Skvěle. A ty?
- Jsi sám? - Ještě tady není?
Ne.
Nepřišli jste spolu?
Musel si něco vyřídit. Ptal se mě na adresu.
- Doufám, že to nezruší. - Určitě přijde.
Ano. Ale je nepředvídatelný.
- Gilles tu taky není? - Sprchuje se.
- Je to mezi vámi lepší? - Ano. O tom až později.
- Co si dáš k pití? - Gin, prosím.
Máš krásné šaty.
Sluší ti. Kde jsi je sehnala?
- Patřily mé mamince. - Vážně?
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak se máš? - Dobře. A ty?
Jde to.
- Díky. Nicolas už spí? - Ano.
- Brečel? - Skoro vůbec.
Mám dvě kamarádky lesbičky,
které teď mají dítě.
Viděl jsem ho v porodnici.
- Je tak roztomilé, že chci taky jedno. - Jak to udělaly?
Lžičkou s kamarádem. To je nejúčinnější způsob.
- Lžičkou? - Ano.
Ten chlap byl gay.
Vyhonil si ho a ona si dala lžičkou
sperma do vagíny.
- To je divné. - Hlavně, že to funguje.
Co pak dítěti řeknou, až vyroste?
- Pravdu. - Tak to jim přeju hodně štěstí.
Jsi trošku konzervativní, Marion,
protože sperma na lžičce
je budoucnost. Lepší než heterosexuální manžel.
Nesmysl.
Chtěl bych, aby tvá žena byla mou náhradní matkou, ale…
- asi nebude. - Tvůj přítel nepřijde?
Měl by. Nevím, co dělá.
Mám mu zavolat?
Ne, on přijde.
Nevěřím na věrnost.
Není to možné a…
Je to zbytečné.
- Ty s ním souhlasíš, Christophe? - Má pravdu.
Proč se nutit být věrný. Je to nepřirozené.
Je to vyjádření
vzájemné úcty.
Důvěry.
Víš, že všechny páry lžou a skrývají před sebou věci.
A funguje to.
A taky… Proč odolávat pokušení?
- O co jde? O to mít výčitky? - Ne.
O to cítit se silnější. Cítit, že umíš odolat pokušení.
Ty mě vždy udivuješ.
A co si myslíš ty, Gille?
- Nic. - Lháři.
- Co chceš, abych řekl? - Pravdu ne.
Tak… Marion jsem
nikdy nebyl nevěrný.
Já Christophovi dvakrát.
Nic vážného.
Dvě letmé aférky se dvěma muži.
O nic nešlo.
- Řekl jsi mu to? - Samozřejmě.
- Říkám mu všechno. - Páni.
No…
Je mladý. Nezastavím ho.
Zatím se ke mně vždycky vrátil.
- Ty nežárlíš? - Proč?
Jsem starý.
Býval jsem stejný.
Vyhovuje mi to. Je lepší, když je ještě někdo třetí.
Uklidňuje mě to.
Byl jsi mi někdy nevěrný?
Co chceš, abych řekl?
Samozřejmě ne.
Neuvěřitelné. Mám mít porozumění pro tvoji nevěru,
ale musím být věrný.
To je ta moje…
středomořská macho stránka.
Marion jsem byl nevěrný
jen jednou.
Chceš o tom teď mluvit?
Když už se tady všichni sdílíme, mohl bych říct i svůj příběh.
To jen teploušové můžou být nevěrní?
Chcete slyšet příběh o heterosexuální nevěře?
Jestli je legrační.
Nevím jestli legrační, ale zajímavý určitě.
Nevadí ti to?
Ne.
Asi bychom měli už jít.
Zajímá mě, co řekne.
Bylo to…
asi před rokem a půl.
U přátel, které jsme neviděli od svatby.
Ve svém domě 30 km od Paříže pořádali party.
Byla tam přátelská atmosféra. Bylo tam asi 20 lidí, hrála hudba.
Lidé byli moc milí. Všichni byli opilí.
O půlnoci kamarád ztlumil všechna světla
a pochopili jsme, že pro ty, kdo chtějí,
- se večírek může stát orgiemi. - Aha.
- To je skvělé. - Hodně překvapivé.
Ani jsme si nebyli nějak blízcí.
Ale byli jsme opilí.
A mně to přišlo zajímavé.
Ženy se začaly svlékat a lehaly si
na matrace na podlaze. Muži je následovali.
Vše bylo připravené, lubrikanty,
kondomy, dokonce i koks.
My dva jsme nejdřív stáli v koutě
a se zájmem se dívali.
Pak mě Marion chytila za ruku
a silně ji stiskla.
Zeptal jsem se jí,
jestli to chce zkusit.
A tys řekla: „Ne, ale ty můžeš, jestli chceš.“
Já řekl, že půjdu jen, když půjdeš taky.
Trvalas na tom, abych šel.
Chtělas tam zůstat a dívat se.
To je celé.
Přišla pro mě dívka, tak jsem šel.
Před Marion, která se na mě z přítmí dívala.
Chceš říct, že jsi ji ošukal před Marion?
Jo.
Nejen tu dívku.
- Byli tam i muži. - Tys to s nimi dělal?
Jo, využil jsem toho,
že to můžu zkusit.
Teď vím, jak se cítí brácha.
- Děláš si srandu. - Co jsi s těma chlapama dělal?
Nic speciálního, kouřil jsem jim péra
a dělali mi to do zadku.
Dělali ti to do zadku?
Že to není pravda, Marion?
Neříkej, že jsi…
Je to pravda.
Pojďme do druhého pokoje.
- Musím jít. - Ne!
Jdu na jednu party.
Ty taky jdeš, Christophe?
Matthieu, chceš, abych…
Jak chceš. Bude tam techno
a jen mladí. To by se ti asi nelíbilo.
Přesně tohle má rád.
Dobře, uvidíme se později.
Zavolám, až to skončí.
Děkuji za všechno. Bylo to milé.
- Brzy na viděnou. - Tak zatím.
Zavolám ti. Měj se, Marion.
- Vyprovodím tě. - Tak jdeme.
Ahoj.
Matthieu je milý.
- Vážně se ti líbí? - Ano, je milý a chytrý.
A ví, co chce.
Jo, je super.
Skvělé, že se ti líbí.
A rozuměl si s Marion.
Jo, asi jo.
Klape nám to spolu.
Můžeš ty talíře opláchnout, než je tam dáš?
Kde je alobal?
Nevím.
Tvému bratrovi to přeju.
Co?
Že je zamilovaný.
To není časté.
Podle mě je to trapné.
Proč?
Tomu klukovi na něm nezáleží.
Odešel si sám na party.
To nevydrží.
Neuvěřitelné. Ohledně bratra
jsi vždy tak pesimistický.
A ty vždy tak optimistická.
Nevydrží to ani týden.
Jak to můžeš vědět?
Nekonvenční vztah neznamená, že to nevyjde.
Důležité je si vzájemně důvěřovat.
Jsi si jistá?
Řekl mi, že nemají sex.
Gille.
- Co? - Co to děláš?
Brečel.
Přijdeš?
Nech mě spát.
Je to určitě chlapec.
- Máte vybraná jména? - Ano.
Ale každý jiné.
Stalo se ještě něco?
Ne, jen malé krvácení dnes ráno.
Je to zvláštní.
Hýbe se hodně?
Ne, je spíš klidný.
Proč? Něco se děje?
Placenta je jinde, než by měla být. Mohla by při porodu překážet.
Je to vážné?
Ne. Jen kdybyste moc krvácela,
museli bychom porod vyvolat.
Ano, miláčku.
Co je? Nejsi v nemocnici?
Vážně? Proč?
Ano, jsem tady.
Hned přijedu. Neboj.
Ahoj.
Delphine, dokončuji spis. Už nikoho nepřepojujte.
Díky.
5 NOVÝCH ZPRÁV
Kde jsi byl?
Čekaly jsme tři hodiny. Marion šílela.
Je v pořádku?
Nebylo to lehké. Odpočívá v pokoji. Dali jí něco na spaní.
A dítě?
Dítě je v inkubátoru. Je hodně malé.
Měli problém ho dostat ven a epidurál nezabíral.
Prošla si peklem, chudinka.
Kde jsi byl? Nechaly jsme ti zprávy.
Na silnici byla zácpa.
Marion to moc nechápala.
Bála se. Byla jsem tam s ní místo tebe.
Nebyl to hezký pohled. Hodně krvácela.
Naštěstí provedli císařský řez.
Za mých časů by to nebylo tak rychlé a efektivní.
A víš, že o první dítě jsem přišla.
Vím. Říkala jsi mi to.
Je to opravdu on?
Je tak maličký. Má číslo pět.
Není to ten nalevo?
Ne. Říkám ti, že je číslo pět.
Proč?
Něco se ti nezdá? Nelíbí se ti?
Líbí, ale je tak křehký.
Porodní asistentka mi řekla,
že placenta nefungovala,
proto dítě nerostlo a je tak malé.
Naštěstí na to přišli včas. Jinak by v děloze umřel.
Ale prý se nemusíme bát.
Obvykle dorostou do správné výšky a váhy.
Rostou přirozeně bez problémů.
Gille.
Co je? Není ti dobře?
Jsem v pořádku. Jen potřebuju na vzduch.
Mám jít s tebou?
Ne, děkuju.
Počkám na tebe v čekárně.
Dobře.
Pak se podíváme, jestli je Marion vzhůru.
Za chvíli přijdu.
Do prčic.
Ahoj, Gille.
Tak už se narodil?
Ano. Marion odpočívá.
PORODNICE BUDOVA 22
Tak jsi šťastný?
Ano. Nečekali jsme ho sice tak brzy, ale…
Nikdy nevíš, kdy nastanou problémy.
- Je tu Monique? - V čekárně.
Nedostala záchvat?
- Prosím? - Je tak šťastná, že je babičkou,
že musí být hysterická.
Možná. Nevím.
Hysterická je vždycky.
Jdu se podívat na dceru a na tu malou příšerku. Jdeš?
- Dokouřím. - Jsou tu tvoji rodiče?
Ne, ještě jsem jim to neřekl.
Tak zatím.
- Záznamník. - To je neuvěřitelné.
Doufám, že je v pořádku.
Strachuješ se o něj, když jsi zrovna porodila.
Mami!
- Nevíš, co říkáš. - Nedělali mu císařský řez.
Nepřekvapuje mě to.
Když jsem potratila, tvůj táta u toho taky nebyl.
Měl něco lepšího na práci než ty ženské věci.
Už sakra sklapni.
Co to s tebou je?
Nech svou dceru na pokoji.
Štveš nás, pořád říkáš ty samé kecy.
Možná je to moje vina, že tady není.
Pořád to samý.
- Muži vždycky zdrhnou. - Už sakra přestaňte!
Teď se to nehodí.
- Táta s tím začal. - Drž hubu!
Jen o to tě žádáme.
Já jdu. Potřebuješ odpočívat.
Ahoj, tati. Děkuju, že si přišel.
Takhle se mnou mluví.
To nic.
Aspoň přišel.
To není důvod na mě křičet.
Běž za ním.
- Myslíš? - Víš, že na tebe čeká v autě.
Ano.
No.
Tak odpočívej, zlato.
Haló?
- Ano? - To jsem já.
Kde jsi?
To ti řeknu později.
- Jsi v pořádku? - Ne, nejsem.
Co se děje?
Mám bolesti.
Proč nejsi tady?
Proč jsi odešel?
Nevím. Promiň.
Vybrala jsi mu jméno?
- Ne. - Jaké chceš?
Nevím.
A ty?
Chtěls Nicolase.
Ano, Nicolas se mi líbí.
Tak to bude Nicolas.
- Marion. - Ano?
Miluju tě.
Můžeš mi z domova přinést nějaké věci?
Dobře.
Marion.
Máte předmanželskou smlouvu?
Ano.
Podle článku 75 občanského zákoníku
vám přečtu článek 212 až 215
o právech a povinnostech manželů.
Článek 212:
manželé si musí být věrní, navzájem si pomáhat
a chránit se.
Článek 213:
oba zajistí morální
a hmotné blaho rodiny
a zajistí svým dětem budoucnost a vzdělávání.
Článek 214:
právo nenařizuje, kolik má každý z nich do manželství přispívat.
Každý přispívá podle svých schopností.
A konečně článek 215:
manželé souhlasí s tím, že budou bydlet spolu.
Slečno Marion Chabardová,
berete si pana Gilla Ferronta za svého zákonitého manžela?
- Ano. - Pane Gille Ferronte,
berete si slečnu Marion Chabardovou jako svoji zákonitou manželku?
Ano.
Jménem zákona
vás nyní prohlašuji za muže a ženu.
Gratuluji.
Novomanželé doprostřed!
- Chci tě. - Jsi šťastný?
Ano, jsem šťastný.
- Jsi šťastný? - Ó ano!
- Neslyším tě. - Ano!
Nejdou mi sundat šaty.
Jsi krásná.
- Pomoz mi je sundat. - Jsi krásná.
Nevadí, uděláme to takhle.
- Postě jen takhle. - Ne!
Já si je chci sundat.
Sundám si je v koupelně.
Podvazkový pás si ale nesundávej.
To je hezké.
Nechala jsem si kalhotky, ale můžu udělat striptýz.
Tak ty už mě máš dost?
Gille.
Spíš?
Jo.
Dobrou noc, lásko.
Vyděsil jste mě.
Promiňte, nemluvím francouzsky. Co jste říkala?
Měla jsem strach.
Vy jste z té svatby?
- Ano. - Jsem v hotelu, na zámku, ale…
V tom hluku nemůžu usnout.
A taky ten časový posun. Dnes jsem přiletěl.
A zítra odlétám do L. A.
To je dobře.
Můžu si sednout?
- Ano. - Ano?
Chcete cigaretu?
A vlastně jo.
Děkuju.
Děkuju za cigaretu.
- Dobrou noc. - Počkejte.
Musím jít. Čeká na mě
kamarádka.
Líbejte mě.
Ne.
Miluju tě.
- Jaká je? - Skvělá. Pojď!
Medúza! Počkej, tady je medúza!
- Je velká. - Ty blbče!
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Tak jsem tady, uletělo mi letadlo.
Jste paní Chabardová?
- Ano. - Očekávali jsme vás. Vítám vás.
- Jaká byla cesta? - Ušlo to.
Rozumím.
Naši zaměstnanci vás zavedou do pokoje.
Tohle je váš klíč.
Pokoj číslo 213.
Nejste pověrčivá?
Ne.
Po té koupeli je mi dobře.
Není to tu tak špatné.
Můžeš mi důvěřovat.
A ani tu není moc lidí.
Grazie.
Lidé, co sem jezdí sami, jsou divní.
Ne. Jsou to lidé, kteří si sem přijeli někoho najít.
Strašné. Nikdy bych sem sama nepřijela.
Proč ne?
- Je to takový seznamovací klub. - To je trapné.
Nemůžeš si pomoc.
Prosím?
Vždy vše kritizuješ. Vždy je něco špatně.
Nekritizuju, jen pozoruju.
- Je venku hezky? - Ano.
Krásně jsem se vyspala.
Neslyšelas ráno ten hluk?
Ne, co to bylo?
Nevím. V hale bouchaly dveře.
- Vůbec nic jsem neslyšela. - Chceš toust?
Ano.
Promiňte, prosím.
Marion?
Ano.
- Nevím, zda… - Pane Ferronte, co tady děláte?
To se ptám já vás. Vy nejste v Senegalu?
Kamarádka nakonec nejela. Koupila jsem si namátkou jiný zájezd.
To je zajímavé.
Jsem tu s přítelkyní.
V letadle jste nebyla. Odkdy jste tu?
- Uletělo mi. Přiletěla jsem včera. - Aha.
Jste tu s někým?
Ne, jsem sama.
Dáte si s námi oběd?
Jistě, proč ne?
Je zvláštní vás tady potkat.
Nečekal bych, že vás uvidím v plavkách.
Takže…
se uvidíme v restauraci.
Tak zatím.
Kdo to byl?
Jedna holka z marketingového.
Tu bych tady nečekal.
- Ty si nevěděl, že tady bude? - Ne, skoro ji ani neznám.
Ty žárlíš?
Žárlíš, že jo?
Dá si s námi oběd. Je tady sama.
Je milá?
To nevím.
Uvidíme.
Vám nevadí, že jste tu sama?
Vadí, ale kamarádka na poslední chvíli změnila plány. Měly jsme být v Senegalu.
Tak snad příště.
Nebyla by to ta samá dovolená.
Neměla to být organizovaná cesta.
Mělo to být dobrodružství.
To by se mi taky líbilo.
A proč to tak není?
Mě se na to neptejte.
- Máme jen týden. - Gilles moc pracuje.
Chtěla jsem jet na dva týdny a nejdřív na Sicílii, ale…
Tak taky možná příště.
Sicílie je překrásná.
Znáte ji?
Ano. Můj přítel odtamtud pochází. Jeli jsme navštívit jeho rodinu.
Nechtěla jste se vrátit?
Zatím ne.
Před pár měsíci jsme se rozešli. Nebyla jsem připravená.
To je mi líto.
To nemusí. Nemohla jste to vědět.
Prostě to skončilo.
Soustřeď se! Takhle se tenis nehraje.
Nerozčiluj se.
Dáš mi vodu?
Díky.
Sakra. Posbírej je.
Přijde ke mně na pódium nějaký dobrovolník,
aby viděl, jaké to je žít v pekle? Nehrňte se, prosím.
Támhle.
Guiseppe, vyber někoho milého, to bude lepší.
A přiveď ho sem.
Támhleta mladá dáma.
- Ne. - Pojďte.
- Ale běž. - Ne.
Nech to být, Giuiseppe.
Co ten pán vedle? Zajímají ho pekelné slasti?
- Mě? - Ano, vás.
Chňapni ho a přiveď sem. Nemáme celý večer.
Potlesk pro pána. Ano, pro vás.
Jen pojďte.
C a pak napíšeme I.
Líbí se vám to?
Pak si napíšeme A.
A pak pěkně kulaté O.
Bavíte se?
Víte už, jak na to?
Dámy a pánové, první krok.
Ukažte nám své pero.
Ukažte divákům své pero.
Toto je pero Francouze. Je moc pěkné!
Gratuluji! Moc pěkné. A nyní náš přítel napíše „spaghetti“
Počkat. Uděláme to spolu.
A teď napíšeme P.
A teď pěkně A.
Teď napíšeme G.
Teď H.
E a I. A je to.
To bylo moc vtipné.
- Hýbat se umíte. - Díky.
To proto, že tak komunikujeme v práci.
Nerozuměla jsem. Nemluvím italsky.
- O nic jste nepřišla. Bylo to přízemní. - To si dokážu představit.
Dáme si drink v nočním klubu?
Já ne. Vstáváme brzy na výlet do hor, ale Gilles…
Bez tebe tam nepůjdu.
Tak hodně štěstí zítra.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
- Nechtěl sis dát drink? - Ani ne.
Můžu si přisednout?
Ne, je tu obsazeno.
Dobře.
- Myslela jsem, že nechceš drink. - Dáš si?
Ta holka je milá.
Která holka?
Marion.
Snažíš se mi ji prodat?
Jen mi přijde roztomilá a milá.
Chceš, abych ji vojel?
Ne, ale ty jo.
Máš pravdu. Chci s ní dneska šukat.
Pojďte za mnou.
Už jsme skoro tam.
Máte se dobře?
- To jste vy. Dobrý den. - Dobrý den.
- Můžu si sednout? - Samozřejmě.
Neměl jste být na výletě?
Valérie šla sama. Já neměl odvahu.
Chtěl jsem dlouho spát a opalovat se.
- Je tady krásně. Tak ticho. - Jo.
Příjemná změna od hluku v klubu.
- Jaké to bylo v nočním klubu? - Dobré, ale odešla jsem docela brzy.
Sama?
Proč se ptáte?
Nevím.
Když jde člověk sám do klubu…
Je snazší si někoho najít.
Ne?
Neznáte mě. Jen jsem si chtěla zatancovat.
- Už jste byla ve vodě? - Ne.
Někdo mi říkal, že moře může být na téhle pláži nebezpečné.
- Je tu hodně proudů. - Vážně?
- Ale vypadá tak klidně. - To ano.
Chodila jste s někým…
- po vašem příteli? - Ne, zatím se na to necítím.
Jak dlouho už jste s Valérií?
Čtyři roky.
Jste manželé?
Proč se ptáte?
Nevím. Jen tak.
Ne.
Uvažujeme o tom.
Zaplaveme si?
Tak jo.