АЗ СЪМ ТУК
Превод и субтитри: ^малките_вещици^
Можем ли да се надяваме на същия хуманен жест от страна на Пакистан?
Не мога да говоря по такъв начин на генерала на индийската армия.
Нека го опростим. - Г-не, генерал Бакши пристигна.
Пристигнал е? - Да му кажа ли да си върви?
Спрете камерата. Никакви снимки, преди да започне шоуто.
Вие ли отговаряте тук? - Да, г-не.
Вече не отговаряте вие. Аз съм генерал Шекхар Шарма.
Безопасността на генерала е моя отговорност.
Имате ли някакъв проблем с това? - В никакъв случай, г-не.
Добре. Капитан Викрам, майор Абас, оттук, моля.
Майор Каран, заемете позиция. Елате с мен.
Г-не, камерите са инсталирани. - Добре.
Всички ли са заели позицията си? - Да, г-не.
Добре. Нека шоуто започне.
Дами и господа, добре дошли в "People's Voice".
Аз съм Раджат Саксена, а днешната ни тема е:
Проектът Милап -
историческа стъпка или историческа грешка?
На 15-ти август, нашият ден на независимостта,
на границата на Индия ще видим 50 освободени пакистанци
от индийския затвор.
Днес ще ви срещна с човека, който стои зад проекта Милап.
Моля да посрещнете генерал Амар Сингх Бакши,
главнокомандващ на индийската армия.
Първо искаме да ви поздравим, защото
парламентът прие Проекта Милап едва тази сутрин.
Генерал Бакши, вярвате ли, че Проектът Милап
ще доведе до приятелство между Индия и Пакистан?
Не е толкова просто. Бездната между нас през последните 55 години
не може да бъде преодоляна с 50 освободени затворници.
Тогава каква е целта на този проект? - Стъпка за преодоляване на пропастта.
Според вас, всички те са невинни? - Позиция 3, докладвай.
Позиция 3- тук. - Добре.
И никой от тях не е терорист или ИСИ агент?
Ако се съмнявахме, че те представляват опасност за Индия,
никога нямаше да поемем тази стъпка.
Повечето от тях са бедни селяни,
които дори не са разбрали, че са прекосили границата.
Освен това границата не е точно определена.
Истината е, че дори не са имали оръжие,
въпреки че са прекарали години в затвора ни... някои още от 1971 г.
Вярваме, че е време да ги изпратим обратно у дома.
Но не всички са съгласни с вас, генерале.
Някои дори искат да ви спрат.
Всеки има право на глас в демократичната страна.
Някои не искат просто да говорят.
Г-не, говоря за Рагхаван.
Хората искат да знаят, кой е Рагхаван
и истина ли е, че той се е заклел да попречи на проекта Милап?
Рагхаван е маска. Той крие лицето си, защото се срамува.
Той е страхливец, терорист,
страхува се от мира, затова използва насилие.
Проектът Милап ще завърши успешно!
Затворниците ще бъдат освободени сутринта на 15-ти август.
По дяволите! Подкрепление! Нуждаем се от подкрепление!
Отговори!
Тук майор Рам. Пред студиото съм!
Майор Рам, изчакай още 2 минути. Подкреплението пристига.
Твърде късно е. Влизам.
Здравейте, генерале. Аз съм Рагхаван. Аз ще ви задам останалите въпроси.
Е, генерале, нашите селяни в Пакистан също ще бъдат освободени, нали?
Точно това исках да попитам!
Научи се да мълчиш, когато говори по-възрастен!
Е, генерале, Пакистан ще прояви ли добра воля към нас?
Все още нямаме никакви новини от страна на Пакистан.
Тогава защо ние ще постъпим като глупаци?
Защото някой трябва да направи първата стъпка.
Ако всички се държим като теб, тогава никога няма да има мир.
Много мислихме за това
и сме сигурни, че Пакистан ще отвърне със същото.
Пакистан! Пакистан ще ни се изсмее в лицето,
защото те не искат мир. - Защо?
Нима пакистанците не обичат собствените си деца?
Вие ги обичате, нали, генерале? Много обичате дъщеря си.
Много лошо.
Тя наистина ще ви липсва, генерале.
Сега никой не може да ви спаси.
Рам!
Спокойно! Спокойно! Всичко ще бъде наред, Шарма!
Линейката идва.
Искам да говоря със сина си.
Рам...
Татко...
Рам... - Татко!
Моля ви...
Бях ли добър баща? - Да, татко, но сега...
Не, отговори ми!
Ти си най-добрият баща на целия свят!
Аз съм виновен, синко. - Не, татко.
Рам, моля те, изслушай ме!
Има нещо, което винаги съм крил от теб.
Ти...
Ти не си единственият ми син.
Имам съпруга, казва се Маду
и син - Лакшман.
Твоят доведен... доведен брат!
Не съм го виждал от 20 години.
Минаха 20 години, откакто тя ме напусна.
20 години живях далеч от тях.
Време е да платя за делата си. - Не говори така, татко.
Знаех си, че ще ми простиш, Рам. Имаш голямо сърце.
Но няма да намеря покой, докато тя не ми прости.
Семейството ми ще остане разрушено... разпиляно...
Обещай ми, Рам, че няма сам да разпръснеш праха ми.
Обещай ми, че ще изпълниш последния ритуал заедно с брат си.
Къде е семейството на баща ми?
Синко, те си заминаха преди 19 години.
Защото аз дойдох тук, нали?
Скъпи Шекхар, знам, че приемаш случилото се между нас
преди 10 години за голяма грешка.
Останах надалеч от теб, защото знаех колко много обичаш жена си.
Но днес съм безпомощна.
Когато четеш това писмо, може вече да не съм сред живите.
Оставам сина ни на твоите грижи.
Моля те, грижи се за него. Той е твой син.
Как се казваш, синко? - Рам Шарма, г-не.
Маду, моля те...
Моля те, Маду! Беше грешка.
Глупава грешка. - Грешка?
След брака това се нарича изневяра, Шекхар.
Напускам. Не мога повече да живея с тази лъжа.
Лъжа? Да не наричаш брака и сина ни лъжа?
Ами този отвън,
твоят незаконен син?
Той е истински.
Ако той влезе в тази къща, аз напускам.
Къде може да отиде? Вината не е негова.
Прав си, Шекхар. Той не е виновен.
Аз съм виновна, че ти се доверих.
Заради мен...
Заради мен баща ми е бил далеч от семейството си.
Ще ги върна у дома.
Те няма да дойдат, синко, не и докато ти си тук.
Никъде не можеш да отидеш сега, Рам.
Нуждая се от теб на 15-ти август. - Знам, г-не.
Но обещах на баща ми.
Върви тогава. Проектът Милап беше и негова мечта.
Рам, това е снимката, която ми даде Рагхаван.
Това е дъщеря ми Санджана в колежа в Дарджилинг.
Снимката е била направена, когато тя е била в колежа.
Пистолетът може да стигне там, където и камерата. Страх ме е за нея.
Г-не, защо не я извикате обратно? - Защото няма да се съгласи.
Дори и ако животът й е в опасност? - Не познаваш дъщеря ми, Рам.
Не съм я виждал от 2 години.
Тя ме мрази.
Естествено, вината е изцяло моя. Никога не й позволих да ме опознае.
Исках син. Син, който ще се присъедини към армията като мен.
Затова никога не я обикнах така,
както бих обичал сина си.
Но сгреших.
Днес бих дал всичко, за да я видя,
но тя няма да ми позволи.
Г-не, не можем ли да пратим екип, който ще се грижи постоянно за нея?
Санджана няма да допусне до себе си човек в униформа.
Ще избяга. Вече го прави веднъж.
Тогава какво предлагате, г-не? - Искам ти
да отидеш в колежа под прикритие и да се грижиш за Санджана.
Не мога да вярвам на никого. - Г-не, аз...
Съжалявам, г-не. Не мога да отида там точно сега.
Мислех, че ще бъдеш заинтересован от тази мисия,
защото има и друг ученик там - Лакшман Шарма.
С баща ти сме приятели от 25 години. Знам всичко.
Наречи го съдба или съвпадение,
но жена му Маду и синът му Лакшман живеят в Дарджилинг.
От днес официално си отпуска до 15-ти август.
Вече говорих с директорката на колежа.
От понеделник влизаш в университета.
И какъв предмет ще преподавам?
Няма да отидеш там като учител, а като студент.
Ще изглеждам странно като студент, г-не.
Ще е по-добре да съм преподавател. - Но няма да можеш да си със Санджана
постоянно, ако си преподавател. - Но аз не изглеждам като студент.
Освен това минаха години, откакто бях в Националния колеж по защита.
Не се тревожи. Дори директорката ще каже, че си там,
за да завършиш образованието си, което си прекъснал преди години.
Но, г-не, ами сегашното поколение? Никога не съм виждал цивилен студент.
Ще ме хванат още на първия ден. - Рам, каквото и да стане,
Проектът Милап не може да бъде спрян.
Затворниците трябва да бъдат освободени на 15-ти август.
Колкото до безопасността на Санджана... - Г-не, никой няма да нарани Санджана.
Обещавам ви, г-не. - Благодаря.
Като полъх от вятъра,
като полет на птиците,
като жужене на работни пчелички,
скитам се навред.
Аз съм кралица на сърцата. Не зная какво е тъгата.
Не се страхувам, предизвиквам те и теб.
Като полъх от вятъра, като полет на птиците.
Могат да се колебаят, могат да опитат, могат да спрат и да ме питат "Защо".
Но дали ги чувам? О, не!
Аз съм луда, аз съм упорита.
Казват, че умът ми е замъглен,
но никой не знае за какво мечтая.
Като полъх от вятъра, като полет на птиците,
като жужене на работни пчелички, скитам се навред.
Аз съм кралица на сърцата. Не зная какво е тъгата.
Не се страхувам, предизвиквам те и теб.
Като полъх от вятъра, като полет на птиците...
Странно е, но никога не съм виждал брат си и не знам как изглежда.
Убеден съм обаче, че очите му са като моите.
Всъщност мисля, че ще изглежда точно като мен -
спокоен, срамежлив, честен, дисциплиниран.
Сърцето ми подсказва, че ще го позная на мига.
Моят малък Лакшман.
Искам нимфи да ме съблазняват.
Знам, че не съм работна пчеличка,
но когато погледна в очите им, ще открадна сърцето и умът им.
Колкото и красиви да са,
ще бъдат мои за секунда.
Като полъх от вятъра,
като полет на птиците,
като жужене на работни пчелички,
скитам се навред.
Може да съм луд, малко странен и най-вече див,
но всички ме обичат.
Като полъх от вятъра,
като полет на птиците,
като жужене на работни пчелички,
скитам се навред.
Като полъх от вятъра,
като полет на птиците...
Приятели, днес е щастливият ни ден, тъй като сред нас е
известният студент на колежа "Св. Пол" - Лъки!
Когато дойдох в този колеж преди 4 години, Лъки беше вече тук.
Когато дойдохме тук за първи път, Лъки много ни измъчваше, нали?
Съблече ми дрехите в столовата и ме накара да пея "My heart will go on".
Той е много спокоен, чаровен и весел.
Искаме да бъдем готини като Лъки!
Обичам Лъки!
Лъки все още е с нас, въпреки че три пъти го късаха.
Ако е рекъл Господ, Лъки може пак да не успее да си вземе изпитите
и да благослови новодошлите с присъствието си тук.
Това е Лъки!
Да, не беше лесно.
Не е обикновен подвиг да те скъсат 3 пъти подред.
Но, приятели, с много работа, постоянство и отдаденост
всички можете да стигнете дотук.
А ако получа Божията благословия, ще продължа да бъда с вас,
тук, в този колеж, вовеки.
Това е обещание!
Не те ли е срам? - За Бога, Санджу, срам?
Погледни тези лица, излъчващи любов и уважение.
И тази година няма нужда да уча.
Ще преписвам от теб. - Да, нали?
Досадник! - Санджу!
Лъки, Санджу гадже ли ти е? - Забрави, човече.
Когато Лъки има гадже, целият колеж ще й хвърли око.
Кой се интересува от Санджу? - Аз се интересувам само от Санджу.
Мислиш ли, че ще стане мое гадже? - Твое ли?
О, да! Защо не? Какво лице! Какви мускули!
Какъв стил! - Престани!
Ти си перфектен. - Знам.
Имам идея. Да играем на канадска борба.
Аз ще те победя и ще впечатля Санджу.
Да се срещнем отвън.
Престани, ще се нараниш, Пърси. - Болката е второто ми име, Санджу.
Да не мислиш, че изглеждаш готин като пушиш? - Да, да.
Моля те, дай ми я! - Престани, Санджу!
Ей, Мини! - Здравей, сладурче!
Къде е жалкото ти гадже? - Точно тук.
Стига си се занимавал с бълхи. Искаш ли да играеш с мъж за разнообразие?
Бих играл с мъж, но не възразявам да играя и с теб.
Кого наричаш бълха? - Разкарай се!
Загубилият ще бъде наказан. - А победителят ще целуне Мини.
Санджу, да не си полудял? - Какво съм направила?
Загуби, Лъки! - Време е за наказание!
Първият човек, който мине през тази врата...
просто го блъсни така, че да падне. Простичко е.
А ако е учител?
Или директорът?
Който и да... е!
Това е директорът!
Страх ли те е, Лъки?
Елате тук! Къде бях тръгнал?
У дома, г-не.
Здрасти. - Здравей.
Би ли ми казал къде е кабинетът на директора?
На първия етаж, третата врата вляво.
Благодаря. - Пак заповядай.
Съжалявам, приятел, загубих бас.
Как се казваш? - Ще се оплачеш на директора ли?
Изтърпи болката.
Попитах как се казваш.
Добре, чичка, щом не харесваш физиономията си, ще ти я сменя!
Хайде, за силен ли се мислиш? Хайде, да се бием, чичка.
Давай, приятел.
Той да не е новият професор по химия? - Какво? О, Господи, Лъки!
Хайде, човече, мой си! - Съжалявам.
Дръж се прилично. Играхме на една игра.
Лъки, извини се. Хайде! - Съжалявам.
Всичко е наред.
Ще ме заведеш ли до кабинета на директора? Нов съм тук.
Ей, не ти ли казах, че е на първия етаж, третата врата вляво?
Глух ли си? Хайде, Санджу. - Извинявай, Санджу.
Здравей. Аз съм Рам.
А аз съм Лъки. Сега се разкарай.
Силен е!
Г-жа Какад!
Ще скъсам всички ви!
Чичо, пусни ми ръката. По-късно пак ще ме хванеш.
Изчезвам, чао. - Тази женица може да те умори от скука!
Срамота! Какво правите?
Чичка, пусни ме!
Здравей, красавецо. Да не си новия професор по химия?
Не, студент съм. - Студент?
Ще умра! Аз съм г-жа Какад, професор по хинди.
Добро утро, г-жо. - Добро утро.
Да се срещнем в задния двор, когато нямам часове.
Ще те науча на всичко.
О, какви мускули само!
Какво? - Казва, че имаш големи мускули.
Благодаря, благодаря. - Няма за какво.
Най-накрая открих оазис!
Много добре, г-жо. Извинете ме.
За теб винаги.
Извинете, г-не.
Майор Рам Прасад Шарма. Генерал Бакши сигурно е говорил за мен.
Разбира се. Защо не казахте по-рано.
Лейтенант Рам, нали? - Майор Рам, г-не.
Какво да направя за вас, генерале? - Не генерал, а майор.
Вижте, никой не трябва да знае, че не съм студент.
Затова не козирувайте. - Правилно.
Без козируване.
Работата е в това, капитане... Моля ви, седнете.
Много исках да отида армията, но не можех да запомня ранговете.
Е, какво мога да направя за родината, сержанте?
Добре.
Искам да бъда в класа на Санджана Бакши.
Дадено. Нещо друго, командире?
Престанете да се обръщате към мен с ранг. - Да, тайна. Знам.
Може ли да си тръгвам, г-не? - Довиждане, кадет Рам.
Без козируване, моля. - Строго секретна тайна.
Г-не, в колежа има студент на име Лакшман Прасад Шарма.
Лакшман Прасад Шарма? Познавате ли го?
Далечни роднини сме. Сигурно го знаете.
Не, не го познавам. Трудно помня дори имена.
Не се тревожете. Отидете в ID офиса точно в 9.30.
Там ще получите цялата информация. Ясно? Всичко хубаво.
Край и вън. Танго и Кеш.
Всеки за себе си. - Добре.
Дадено. - Майор, г-не.
Хайде, другарю.
Братко, къде си?
Братко,
търся те
нощ и ден
по пътя пред мен.
Братко,
търся те
нощ и ден
по пътя пред мен.
Дай ми знак,
покажи ми къде се криеш.
Къде си? Къде си? - Тъжен съм тук без теб.
Какво каза?
Братко, търся те ден и нощ по пътя пред мен.
Дай ми знак, покажи ми къде се криеш.
Къде си? Къде си? - Тъжен съм тук без теб.
Здравей. Може ли да седна при теб?
Ти? Тук? - Здрасти, чичка.
Старите хора нямат работа тук. - Млъквай!
Какво? Какво правиш? Настани се удобно.
След 3 години престой тук, трябва да се чувстваш като у дома си.
Представи си, че това е спалнята ти.
Благодаря, г-не. Много сте мил. - Такъв съм си.
Санджу, днес си с кръгла шапка, а?
Утре ще ти донеса каубойска шапка, става ли?
А ти защо седиш? Полегни си, моля те.
Защо дори не легнеш в скута й? Няма да възразя, тя - също.
Ти?
Седни, седни.
Нов ли си? - Да, г-не.
Добре ли се чувстваш? - Добре съм, г-не.
Отпусни се. Не си в Храм на знанието.
Това е клуб. Не съм ли прав?
Моля те, сложи си краката на чина. - Не, г-не.
Не, настоявам да ги вдигнеш. Моля те.
На чина? - Моля те.
Краката? - Хайде, моля те.
Добре, щом настоявате. Ще го направя.
Как смееш!
Как смееш? Веднага ще те накажа!
Но, г-не! - Ела с мен при директора!
След мен! Казах да дойдеш с мен!
Г-не, ако вие тръгнете пръв, ще мога да ви последвам.
О, ще ме учиш какво да правя ли? Идвай с мен!
Тишина!
Да не си проговорил, докато не изляза. О, директорът!
Тъкмо идвах при вас.
Искам веднага да изключите този не толкова млад господин.
Веднага в кабинета ми, за да си получиш документа за изключване.
Г-н Расай, има нов студент в класа ви. Рам Шарма.
Г-не, аз съм Рам Шарма. - Майоре!
Искам да кажа, че следва физика. Ела с мен.
Студенти, това е новият студент - Рам Шарма.
Преди 10 години заради семейни причини
той е прекъснал обучението си,
но сега се връща, за да завърши.
Много сме горди с теб, синко. - Благодаря, г-не.
Искам всички да се сприятелите с него.
Е, кой ще му бъде приятел?
Санджана!
Надявам се да не разбере, че си нейна сянка.
Няма, г-не.
Как е тя?
Какво съм направил? - Тя е различна.
Приятели ли сте? - Може ли? Моля те.
Рам, не ми харесва да съм приятелка на някого по принуда.
Добре. - Сама избирам приятелите си.
Те са много специални. Но ти не си. Разбираш ли?
Приятели ли сте, Рам?
Все още не, но ще стане и това.
Пред общежитието всяка нощ има двама командоси.
Дори най-добрият ми офицер се нуждае от сън.
Не трябва да се тревожите за мен, г-не.
Тук всичко е наред.
Татко, ти също не трябва да се тревожиш.
Аз съм тук.
Ще ги намеря. Сигурен съм, че са близо
до мен.
Лъки, говори ли с някого? - Да, сложих обява
на таблото за информация. Скоро ще намерим някого.
Оправи бушоните, Лъки. Токът постоянно прекъсва.
Не ти ли казах вече? Няма ли да вечеряш?
Добре дошъл в Дарджилинг, Рагхаван.
Направих този избор заради
образованието на малкия ми брат. Трябваше да напусна колежа.
Винаги съм се чувствал недовършен.
Един ден сложих отметка на "студент" в един формуляр.
Тогава реших, че когато брат ми приключи...
Не искам да слушам историята ти.
Не ме интересува брат ти, нито ти.
Добре, да говорим за теб. Откъде си?
С какво се занимава баща ти?
Баща ми е мъртъв, ясно?
Какво става, Санджу? - Лъки,
Рам се е превърнал в моя сянка. - Кой? Чичото ли?
За първи път те преследва мъж. Радвай се, миличка.
Какво каза? - Може би иска друг мъж след себе си, Лъки.
Мини, скъпа, идвам след малко.
Ей, микро-мини! Внимавай!
Ей, чичо!
Чуваш ли?
Пич!
Глух ли си? - Според зависи, да.
Какво става, човече? Защо не дружиш с хора на твоята възраст?
О, момент! Тук няма такива!
Така ли говориш с по-възрастните? - Слушай, г-н Възрастен,
занимавай се с това, което правят старите хора. Санджу е моя приятелка,
затова престани да й досаждаш, иначе...
Иначе какво?
Заради теб ще си затворя очите и ще броя до 10, а не до 3.
Много благодаря.
И когато ги отворя, ще е по-добре да си изчезнал.
Разбра ли, пич? - Не, пич. Не мисля така.
Аз мисля така.. - Добре е да мислиш.
Добре. Едно...
Две...
Три...
Какво сте се разтичали? Да не съм вещица?
Идвам при теб, не отивай никъде.
Пет... Шест...
Седем... Осем...
Чичо, за твое добро е да си отидеш.
Това е Санджу! - Пак не издържа изпита!
Отново! Този път разби дори моя рекорд.
Как може да получиш само 3.5% по хинди?
Слушай, ако тази година минеш, ще ти дам "Кадабури",
при това млечен. - Пак ли?
Тя имаше предвид млечен "Кадбури". - Да, млечен.
Сладур! А къде е другият?
Име на студента? - Лакшман Прасад Шарма.
Вашето име? - Рам Шарма.
Не мога да ви дам информация за други студенти.
Просто го намерете...
Трябва ти информация? Ще я вземем от компютъра на колежа
по време на обяд.
Готово ли е вече? - Почти, още две минути.
Това е състезание между Лъки и Вивек.
Лъки е нашият фаворит!
А Вивек е малко сърдит.
Който пръв стигне до покрива
и вземе знамето на колежа от Мини, ще получи огромна...
Да не си луд? Това е просто състезание.
Момчета, ще ви изключат!
Какво? Да не те е страх, Лъки?
Готово!
Какво става? - Г-не, състезанието започва!
Никой не ми е казал, че днес е спортен ден. - Да, състезание!
Лъки!
Лъки, дръж се! Идвам! Някой да направи нещо!
Кой е онзи?
Капитан Рам!
Искам да кажа, че ще се радвам да стане капитан на отбора ни.
В добра форма е. Давай, капитане!
Кой е този Мако? - Мачо, Мачо.
Рам се превърна в Рамбо! - Какви движения!
Пусни се, Лакшман.
Не гледай надолу. Пусни се.
Не! Да не си луд? Ако се пусна, ще умра.
Подай ми ръката си! - Не!
Не се страхувай,
аз съм тук.
Пусни се!
Не знаех, че си толкова силен. Бил ли си в армията?
Ей, престани. Сега си добре, успокой се, Лакшман.
Не, не! Защо продължаваш да ме наричаш Лакшман?
Защото името ти е Лакшман. Лакшман - Лъки, Лъки - Лакшман...
Но никой в колежа не знае истинското ми име.
Не подхожда на имиджа ми. Няма да ме издадеш, нали?
Добре, имиджът ти. Но първо престани да трепериш.
А какво мислиш за моя имидж? - Имиджът ти е затвърден.
Идиот! Изкара ми акъла! Не ти ли казах, че е опасно?
И какво като всичко е наред? Ами ако се беше случило нещо?
Дори не помисли какво ще преживее майка ти, ако ти се случи нещо!
Откъде познаваш майка ми?
Не я познавам. Искам да кажа,
че сигурно имаш майка. - Точно така. Всички имат.
Не всички. Голям късметлия си.
Рам,
онзи ден ти казах, че приятелите ми са специални хора.
Е, ти си много специален.
Приятели?
Ще кажа: "Благодаря!" - Аз казвам: "Приятели"!
Какво е това? - Ей, чичка!
Добре, хайде...
Младежи! Хубаво е да си млад.
Прав ли съм, Кхан? - Да, г-не.
Щастие. Невинност. Погледнете това момче.
Дали някога се е замислял, че бъдещето му
може да е опасно? Как ще се справи с враговете си?
Няма млади хора, които да мислят за такива неща, Рагхаван.
Време е да изпратим ново съобщение до генерал Бакши.
Застреляйте това момче.
Застреляйте го, докато е със Санджана.
Искам запис на убийството.
Някакъв проблем, Кхан?
Но той е дете.
Това е война, Кхан. А всяка война изисква жертви.
Войната ни, която започна преди 10 години, все още продължава.
Помниш ли?
Открихме селяни на границата,
които казаха, че са се загубили, докато са търсели вода. Пакистанци са.
Знаете много добре, че стоите на индийска земя,
така че се подгответе за разпит.
Пакистанец ли си?
Не се страхувай. Отговори ми, без да се притесняваш.
Пакистанец ли си? - Да, г-не.
Разпитът приключи.
Майор Дата, на какво основание убихте онези 11 пакистанци?
Бяха пакистански шпиони. - Всичките?
Може би. - Възможно ли е
някои от тях да не са били шпиони? - Възможно е.
А също така е възможно нито един от тях да не е бил шпионин.
Те бяха пакистанци!
Майор Дата, нека ви информирам, че не сме във война с Пакистан.
Лейтенант Шарма, ние сме във война с Пакистан от 1947 г.
Срамувам се, че някога съм те наричал приятел.
Десет години!
Отне ми десет години, за да създам собствена армия.
Избирах всеки един войник.
Никога не съм казвал, че ще бъде лесно,
не съм твърдял, че победата ще дойде, без да загубим нещо.
Ако трябва да се пролее кръв, направи го, Кхан.
Може да бъде нашата, на враговете ни, дори и на това момче, нали, Кхан?
Кого чакаш? Аз съм тук.
Само погледни към мен, аз съм тук.
Кого чакаш? Аз съм тук.
Само погледни към мен, аз съм тук.
Защо си тъжен, защо си замислен?
Ако искаш вечна любов, просто си я поискай.
Ще я получиш, защото аз съм тук.
Кого чакаш? Аз съм тук.
Само погледни към мен, аз съм тук.
Когато разбереш, когато осъзнаеш
колко много те обичам,
не оставай безмълвен.
Кажи ми, че имаш приятел,
който би ти дал сърцето и душата си.
Тогава ще ти отговоря, че точно заради това съм тук.
Кого чакаш? Аз съм тук.
Само погледни към мен, аз съм тук.
Защо си тъжен, защо си замислен?
Ако искаш вечна любов, просто си я поискай.
Ще я получиш, защото аз съм тук.
Кого чакаш? Аз съм тук.
Само погледни към мен, аз съм тук.
Ако нещо те тревожи,
просто ми кажи.
Независимо дали е ден, или нощ,
просто ми кажи.
Ако те измъчват проблеми,
ако си тъжна,
просто ми кажи.
Ако желаеш нещо, ако искаш нещо,
не се колебай да ми кажеш, аз съм тук.
Кого чакаш? Аз съм тук.
Само погледни към мен, аз съм тук.
Защо си тъжен, защо си замислен?
Ако искаш вечна любов, просто си я поискай.
Ще я получиш, защото аз съм тук.
Кого чакаш? Аз съм тук.
Само погледни към мен, аз съм тук.
Какво става? - Загубилият трябва да си понесе наказанието.
Не, вижте... Загубих, защото... - Седни.
И докога да седя тук?
Докато някое момиче не се появи на вратата и тръгне към теб.
Момиче? - Тогава трябва да започнеш да пееш.
Момиче, песни... Не, никога не съм правил подобно нещо.
Някой идва! - Надявам се, че не е г-жа Какад.
Санджу, не мога да пея. Какво, по дяволите, да изпея?
Аз съм малко, смело оловно войниче, пей с мен.
Като залепен съм за армията. Трябва ми нова свежа песен.
Сърцето ми е на смел войник...
Схванах! Тя е новият професор по химия!
Рам, не пей!
Не пей... - Страшна песен, скъпа!
Страхотно сари!
Сърцето ми е луната,
а ти си лунна светлина.
Спомних си! Името й е Чандни!
Защо лунната светлина
е толкова далеч от луната?
Стори ли ми се или ти току-що пя за мен?
Не. Аз съм малко, смело оловно войниче...
Както и да е. Хайде, довърши песента.
Казах да довършиш песента!
Нямаш друга възможност,
освен да се върнеш при мен.
Отиди където искаш, любима моя.
Върви, моя...
Не гледайте. Няма да можете да го понесете.
Изключено! Няма да търпя подобно поведение в колежа!
Между другото, коя беше тази песен?
Сърцето ми е луната... - Любимата ми!
... а ти си лунна светлина. - Коя е тази песен?
Защо лунната светлина...
Толкова си стар, а все още си студент. Отвратително!
Толкова сте млада, а сте професор! Невероятно!
Полковник, знаете ли кой е баща й?
Не. Кой е, г-не? - Аз откъде да знам?
Адмирале, знам, че тя има връзка с мисията ви...
Не, не... - Но трябва да се извините. Вървете!
Лунна светлина? А аз какво съм? Затъмнение?
Мако!
Ти!
Как смееш да влизаш в учителската стая? Не...
Не ме спирайте. Ще те изхвърля от този колеж, ясно ли ти е?
Нещастник!
Ей, това го имаше в "Matrick"? - Искаш да кажеш "Matrix"?
Млъкни!
Г-це Чандни, ако наредите, ще го изгоня от колежа!
Не, благодаря.
Говори! - Всъщност те ме накараха да коленича,
което и направих, защото съм малък, смел оловен войник.
Казаха, че ще влезе момиче и когато ви видях да влизате,
като разцъфнала роза, като проза на поет,
като тичащ елен, като пълнолуние в нощта,
като вечно търсене,
като пламък на свещ в далечна църква.
Видях момиче...
Пред всички?
Всеки път, когато я видя, искам да пея.
Сигурно е от химията помежду ни. - Млъквай! Г-жа Кури!
Отиди за билети. - Ние ще купим чипс.
Аз ще взема пуканки.
Хайде да останем заедно. Мястото е ново за мен, може да се загубя.
Ще се загубиш? Що за глупости?
Защо се буташ? - Съжалявам.
Вземи. Ей, колко време още ще ти е необходимо?
Без грешки, Кхан. Искам генерал Бакши да разбере,
че този куршум може да е бил за дъщеря му.
Запиши го. Момичето трябва да бъде в кадър.
Какво съм направил?
Бързаш ли, приятелю?
Изглежда, че приятелите ти те зарязаха.
Какво ще стане сега с теб?
Той какво прави тук?
Студент е, г-не.
Откога? - Отпреди 10 дни.
Наистина?
Майор Рам я пази през последните 10 дни, а вие...
Заради твоята безотговорност, Кхан беше хванат.
Командире, дай ми шанс.
Не, капитене. Не познаваш майор Рам Шарма.
Той е най-добрият.
Син на покойния ми приятел Шекхар. Изглежда лично ще се погрижа за него.
Ще бъде забавно.
Обещавам ви, че ще победим и ще празнуваме заедно с Кхан.
Обещавам.
Достатъчно! Оставете го!
Кой е Рагхаван?
Нашият командир. - Терорист!
Войник, който би умрял за родината! - Не! Той може само да убива.
Каква война би могъл да спечели, убивайки едно младо момче?
А вие каква война водите, като закичвате с гирлянди враговете ни?
Не искаме война, а приятелство.
Позор е, че се предадохте заради някакво приятелство,
затова ние ще свършим каквото трябва.
Може да си бил в армията, но истинските войници сме ние.
Ти и твоята армия сте безполезни!
Имаш късмет, Кхан, че стоиш пред офицер от армията.
Ако бяхме като теб, то вече да си мъртъв.
Получихме нареждане да го отведем във военния щаб.
Изчакайте. Продължете да го разпитвате,
макар че се съмнявам да проговори.
Джипът ми готов ли е? - Г-не, къде отивате?
В колежа, да продължа обучението си.
Ако атомната маса на кислорода е 16,
то някой може ли да ми каже атомната маса на калция?
Някой? Ти?
Моля!
Няма ли желаещи? Добре, ще ви кажа.
Атомната маса... - Моля ви, оставете я пусната.
Косата ви е много красива, когато е пусната.
Наистина. Когато косата пада пред лицето ви е като...
Когато те видях, се почувствах
като разцъфнала роза.
Сега ти си тук, аз също.
Приближи се, за да мога
да ти кажа колко много те обичам.
Когато те видях за първи път и започнах да те опознавам,
загубих представа за времето.
Уханието на тялото ти ме омайва.
Загубих сърцето си.
Когато мисля за теб, когато мечтая за теб,
Когато те видях за първи път и започнах да те опознавам.
Загубих сърцето си.
Защо си толкова красива?
Заради теб всички започнахме да вярваме във феите.
Красотата ти може дори тях да заслепи.
Защо си толкова красива?
Останах безмълвен, изгубих се в красотата ти.
Завладя ума ми.
Боготворя те, желая само теб.
Когато те видях за първи път и започнах да те опознавам,
загубих представа за времето.
Сега ти си тук, аз също.
Приближи се, за да мога
да ти кажа колко много те обичам.
Започнах да мисля за теб, когато те срещнах,
когато те видях, когато започнах да те опознавам,
загубих представа за времето.
Уханието на тялото ти ме омайва.
Сърцето ми започна да бие лудо.
Когато те видях за първи път и започнах да те опознавам...
Свирят цигулки. В колежа.
Рам? С учителката? Мелодията ще се превърне в опело.
Виж. - Ти ли си я сложил?
Никой не забелязва това.
Сложих тази обява преди толкова дни и все още никаква реакция няма.
Това е проблемът в колежа. Няма уважение, няма дисциплина.
Кой е направил това?
Лъки се нуждае от наемател? Аз съм тук.
Сигурен ли си, че няма да е проблем да остана при теб?
Никакъв проблем. Стаята на дядо е празна, а и парите ни са на свършване.
Пък и майка ми ще те заобича.
Майка ти ще ме заобича? - Да, винаги е искала син като теб,
но вместо това има мен. Двамата ще си паснете идеално.
Изчакай само да опиташ храната й.
Храна, приготвена от майка. - Да, тя има само две мисии в живота.
Първата е да ме превъзпита, а втората е да нахрани всички.
А баща ти?
Рам, ти си мой приятел, а всички мои приятели знаят едно нещо.
Не говори пред мен за баща ми.
Никога.
Това е домът ми.
Лакшман, ток ли няма?
Аз съм история! Мама ми каза да оправя бушоните.
Ще отида да оправя бушоните, приятел,
а ти отиди да успокоиш мама. - Ще дойда с теб.
Ще се върна след 2 минути. - Не, Лакшман, какво да правя?
Само 2 минути.
Но как? Майка ти...
Върна ли се, синко?
Защо се забави?
И защо си толкова мълчалив?
Знам, че пак си забравил да оправиш бушоните.
Знаеш ли от колко време стоя на тъмно? Бушона пак изгоря.
Както и да е, ще ти се карам по-късно. Нека първо те благословя.
Господи, надявам се тази година да си вземе изпитите,
за да ме накара да се гордея с него.
Кой? Кой си ти?
Мислех, че е синът ми. - Аз...
Аз съм...
Това е Рам, мамо. Мой приятел и твоят нов наемател.
Рам, това е майка ми.
Знам.
Той е точно твой тип.
Бог да те благослови, синко.
Рам,
вземи. Яж, докато още е топло.
Достатъчно, лельо. Вече преядох, моля те.
Как ще е достатъчно? Още си млад, нужна ти е храна. Хайде.
Не съм толкова млад, колкото си мислиш. Ако продължавам да ям така,
другата седмица ще имам шкембе. - Малкото шкембенце е привлекателно.
О, не, лельо! - Това е знак за просперитет.
Ще ти донеса още една. - Не, не! Абсолютно не!
Защо? Не са ли вкусни?
Не е така, лельо. Казват,
че ръцете на майката винаги създават чудо.
Да, Лъки ми каза.
Съжалявам, синко.
Значи баща ти те е отгледал?
Да, той ме възпита и отгледа.
Баща ми беше... е наистина добър човек.
Никога не позволи да усетя липсата на майка ми.
Но, да, никога не успя да приготви храна като твоята.
Всъщност, лельо, станал съм такъв заради баща ми.
Много си добър, Рам. Баща ти също трябва да е добър човек.
Да.
Бащите са много важни.
Понякога си мисля, че ако бащата на Лъки беше с нас...
Лельо, ако нямаш нищо против, може ли да попитам...
Искам да кажа... Бащата на Лъки?
Не живеем заедно.
Скарахме се и аз го напуснах.
А той не дойде ли, за да опита да те върне у дома?
Няколко пъти.
Минаха 7 години, Маду. Моля те, върни се вече.
Все още ли не си ми простила?
Вече не става въпрос за прошка, Шекхар.
Въпреки че вече се примирих с това, което се е случило,
не мога да живея заедно с онова момче.
Маду, моля те!
Той се нуждае от мен.
Само той ли? Ами аз, Шекхар?
Лакшман не е ли също твой син?
Трябва да избереш, Шекхар.
С Лакшман ще се върнем веднага при теб,
стига да поискаш.
Мамо! - Негово Величество се върна.
Лъки, ти си ходеща неприятност! - Мамо, къде са ми обувките?
Защо не се подстрижеш? И защо ходиш все едно куче те ръфало?
Дънките ти са скъсани. Тениската ти... синко, дай ми я.
Ще ги зашия за 2 минути. - Скъсани?
Станах рано сутринта, за да постигна този ефект, а ти казваш...
Мамо, такава е модата. - Не ме наричай "мамо", Лакшман.
Тогава не ме наричай Лакшман. Мразя името Лакшман!
Защо? Името е много хубаво. Лакшман Прасад.
И ти отива на имидж. - Да, не мислиш ли, че е страхотно?
Рам, Лакшман, все едно Махабхарат е писана в тази къща.
Рамаян. - Както и да е. Излизам.
Лакшман, утре няма да можеш да станеш.
Ще стана, мамо. - Утре е вторник.
Трябва да отида до храма. - Ще отидем, мамо.
Знам, че няма да станеш. - Мамо, храмовете са толкова скучни.
Добре, добре!
Аз ще заведа майка... искам да кажа леля до храма.
Рам, ти си Божи дар! Видя ли, проблемът е решен.
Може ли да те наричам "мамо"? - Само ако ядеш храната ми всеки ден.
Тогава забрави, лельо.
Чао, мамо.
Ще се върне късно през нощта. Това момче почти не спи.
Събудете се! Събудете се, малоумници!
Преди 3 дни ви дадох домашно по физика.
Топлина и налягане.
Ще съм много доволен, ако някой не го е написал.
Защо, г-не? - Защото...
тогава ще трябва да напишете същото домашно 5 пъти.
Защо плюе? - Покажи си домашното.
Ти също... и ти...
И... Лъки!
Лъки!
Домашно? - Имам, г-не.
Опитваш се да ме измамиш ли? - Не, г-не.
Днес ще отделим житото от плевелите.
Една секунда, г-не.
Да, потърси и под чина. Може би си го оставил там.
Но, предполагам, ако не е там, ще започнеш да се молиш,
тъй като само Бог Рам може да те спаси днес.
Знам, че домашното ти е...
готово!
Не мога да повярвам!
А ти написал ли си домашното?
Не, г-не.
Хванах те!
Армията ми липсва. Трябва да коленича пред някакъв извор от слюнка.
Ако някой ме види тук, ще ме изправят пред военния съд.
Ти?
Пак ли си направил нещо? - Не, г-це.
Ще поискам да те изключат. Не, г-це, не съм пял.
Тогава какво? Защо си на колене?
Г-н Расай ме наказа.
Наистина? - Наистина.
Знам, че е глупаво...
О, Господи, това момче е сладко като пай.
Защо е толкова трудно да го накарам да разбере,
че първоначално сърцето копнее, а след това,
когато открие любовта, се чувства истински свободно.
Рохан, да си виждал Лъки? - В библиотеката е.
Библиотеката?
Ти си Лъки, нали?
Защо не отидеш и не го напишеш на таблото за съобщения?
Ти си гадже на Санджу, нали? - Ей, двойна батерия, слаба мощ.
Санджу? Мое гадже? Да не си луд?
Гаджето на Лъки ще бъде най-красивото момиче на света.
Няма да е равнина като Санджу. Сега изчезвай.
Трябва да уча.
Баща ми не е мъртъв, Рам.
Знам.
Той никога не ме е обичал.
Винаги е искал син,
с когото ще се гордее и който ще се присъедини към армията.
Синовете всичко ли са? Дъщерите нищо ли не означават?
Санджу...
Когато бях дете, винаги се опитвах да бъда "сина" на татко.
И виж, успяла съм.
Никой не си спомня, че съм момиче.
Санджу, чудесна си такава, каквато си.
Време е да припомним на всички, че си най-красивото момиче
не само в колежа, но и на света.
Ела с мен. - Не, Рам, моля те.
Сега съм тук.
Да, Рам. - Добро утро, г-це.
Можете ли да направите така, че да изглеждам точно като вас?
Какво? - Да. Не мен, а Санджу.
Здравей, Санджу. - Здравейте, г-це.
Хайде, влез.
Ще се видим после. - Кога, г-це?
Домашното по физика. В пет екземпляра.
Написал си домашното? Всичките 5? Не мога да повярвам.
Мислех да го напиша само 3 пъти, но на третия път
започна да има смисъл, затова реших да го довърша.
Между другото, пак заповядай.
О, благодаря. Тъкмо щях да ти благодаря.
Няма проблем. Просто ми направи услуга и не казвай на никого.
Трябва да си пазя репутацията. - Разбира се. Училище, Лъки...
Всъщност, може да кажеш на Санджу.
Само ми пили на мозъка. Това ще я накара да млъкне следващите 2 седмици.
Знаеш какво имам предвид. - Да, знам.
Казваш, че много харесваш Санджу. - Да я харесвам?
Да, харесваш я. - Като...?
Като... знаеш като какво...
Ти си луд! - Не, не! Ти си луд по Санджу.
Рам, когато Лъки се влюби, в колежа ще звучат цигулки.
Санджу? Не.
Санджу... Няма начин. Рам.
Затвори си устата, чичка.
Любовта е като торнадо, любовта е като буря.
Любовта изцежда силата от всеки живот.
Всеки влюбен е луд, всеки влюбен е замаян.
Любовта прави всичко трудно, въпреки че е толкова лесно да си влюбен.
Виж тези привидения, болни от любов души, жарки въглени.
Всички са оглупели от любов.
Скръбта в сърцето ми е с твоя облик.
Всичко е като магия, какво да правя?
Скръбта в сърцето ми е с твоя облик.
Всичко е като магия, какво да правя?
Виж това! Точно така!
Сърцето е като пътник, а ти си оазисът, който търси.
Сърцето е като лодка, а ти мистериозен бряг.
Какво повече може да иска сърцето ми, щом има теб.
Сърцето ми е самотно, любима.
Ела, нуждая се от светлина и щастие.
Виж това! Точно така!
Любовта носи радост, но може и да унищожи всичко пред себе си.
Има собствени граници, но се чувстваш като птица в небето.
В земята на любовта изживявах милиони мечти всеки ден.
Щастливи са тези, на които любовта им показва правилния път.
Виж тези привидения, болни от любов души, жарки въглени.
Всички са оглупели от любов.
Скръбта в сърцето ми е с твоя облик. Всичко е като магия, какво да правя?
Виж това! Точно така!
Боготворя те.
Ти си моята молитва.
Ако някога съм бил влюбен,
то съм обичал пак теб.
Ако някога съм бил влюбен,
то съм обичал пак теб.
Виж това! Точно така!
Сърцето ми ще полудее. Ти си единствената ми утеха.
Защо сърцето ми се е разтуптяло? Кажи ми, любов, какво да правя?
Нека уханието ти се разнесе наоколо и да ме намери.
Нека твоята коса като дъжд в тъмен облак ме обвие.
Виж това! Точно така!
Любима, преминах всички граници.
Любима, ти си моята зора.
Любима, не можеш да видиш какво има в сърцето ми.
Любима, ще ме запомниш ли, ако умра от любов?
Виж тези привидения, болни от любов души, жарки въглени.
Всички са оглупели от любов.
Скръбта в сърцето ми е с твоя облик.
Всичко е като магия, какво да правя?
Скръбта в сърцето ми е с твоя облик.
Всичко е като магия, какво да правя?
Здравей, Санджу.
Г-це, стана! - Виждам.
Изглеждаш много красива. - Благодарение на вас.
Много ви благодаря. - Пак заповядай,
но трябва да благодариш на друг човек.
Г-це, той не ви ли изглежда различен?
Знаете ли, че всъщност е по-стар от вас?
Знам, но все още е мой студент.
Здравей, Санджу. - Здрасти.
Санджу, искам да... искам да ти кажа нещо,
но не знам как... - Знам какво искаш да кажеш.
Наистина?
Искаш да кажеш, че днес съм много красива.
Внезапно си се почувствал привлечен от мен.
Истината е, че направих всичко това заради теб. - Заради мен?
Исках да те измамя,
защото това не е истинското ми "аз".
Утре, когато отново облека старите си дрехи,
а Мини се появи при теб с микро-мини пола...
Пърси!
Лъки, знаеш ли каква е разликата между теб и Пърси?
Поне чувствата на Пърси не са към дрехите ми.
Какво има, Лъки? - Нищо.
Можеш да ми кажеш.
Не, благодаря.
Задръж... армията...
Храната е готова.
Рам, от армията ли се интересуваш?
Много.
Мъжете в армията са различни. Не мислиш ли?
Имам предвид стилът им, всичко...
Баща ми казваше "Това е животът на мъжа".
Медали на гърдите, дисциплина, оръжия, танкове...
Даваш живота си на родината. Хората в армията са забележителни.
Не мислиш ли?
Мамо, излизам.
Мамо...
Мамо, защо си го причиняваш?
Съжалявам, приятел, мразя армията.
Не съм заинтересован от стила или униформите им.
Те и техните проблеми да вървят по дяволите.
Лакшман! - Мамо, знаеш защо мразя армията.
Всички тези глупости с униформи, патриотичен дълг...
Прояви малко уважение като говориш, Лакшман!
Баща ми е в армията. Знам какви жертви е направил.
Не сме се виждали с месеци, защото той пази границата,
за да можеш ти, аз и хора като нас да спят спокойно.
Знаеш ли какво?
Баща ми също е в армията и също е пожертвал много.
Отказал се е дори от семейството си.
Не съм го виждал от 20 години,
но не защото брани страната ни,
а защото напусна мен и майка ми, за да се грижи за копелето си.
Лакшман, не говори така пред... - Изтъквам фактите, мамо.
Изобщо няма да му повлияя.
Знаеш ли какво?
Майка ми не е спала спокойно през последните 20 години.
Но това няма значение за него или за някой в армията.
Те нямат чувства. Те са жестоки.
Не ми ли вярваш?
Татко, чуваш ли ме? На теб говоря.
Лакшман, моля те, Лакшман. - Не се тревожи, мамо.
Няма да го обидя, защото не може да ме чуе.
Чуваш ли ме, татко?
Той никога не ме чува.
За него нищо няма значение, мамо.
Татко, на теб говоря.
Не ти пука, нали?
Дори и да падна, не ти пука.
Когато не се върна у дома през нощта,
не се тревожиш за мен, нали?
Защо не ми се скараш за това, че не си режа косата? Хайде, скарай ми се.
Защо не ме е страх от теб, татко, когато скришом пуша? Защо?
Интересувам ли те изобщо?
Обичаш ли ме?
Мразиш ли ме?
Както и да е... както и да е...
Мразя те!
Мразя те, татко.
Мразя онази свиня!
Мразя го, мамо, мразя и проклетия му син.
Добре ли си?
Не можете ли да му простите?
Прекалено късно е, Рам.
Прекалено късно е за него.
Какво гледаш, Лъки?
Най-щастливия човек в колежа.
На Лъки много му липса баща му, нали?
Да. Той нищо не може да направи, но ти...
Времето минава, свикнахме да живеем без любов.
Защо не дадем шанс на любовта? Защо не се доверим на чувствата?
Защо не поговориш с баща си, Санджана? Обади му се.
Не, той винаги е предпочитал да ме държи далеч от себе си.
И сега ти си отмъщаваш?
Санджана, хората се променят, любовта ги променя.
Страхуваш се, защото мислиш, че той те мрази. Може би и него го е страх.
Защо се страхуваме от хората, които обичаме най-много?
Поговори с него, Санджана. Животът е прекалено кратък, за да се мразим.
Как си, скъпа? Аз съм.
Чух, че мъжът ти е извън града.
Откъде се обаждаш? - От телефонната кабина пред дома ти.
Какво каза?
Изглежда някой иска да умре.
Оръжия, пистолети... кои сте вие?
Замълчи и ела с нас.
Здравей.
О, Рам.
Помислих, че е мама.
Какво ще подариш утре на майка си? - Защо? Какво е утре?
Рожденият й ден.
По дяволите! Пак съм забравил! Това е прекалено!
Рам, ритни ме, заслужавам си го. - Да, заслужаваш го.
Благодаря.
Рам, измисли бързо нещо.
Дадено.
Честит рожден ден, мамо!
Ти... подстригал си се? - О, стига, мамо.
Не знаех, че имам толкова красив син.
Това съм аз. Обичам те, мамо.
И аз те обичам, синко.
Добро утро. - Добро утро, г-не.
Ученици, имам една добра и една лоша новина.
Лошата новина е, че професор Расай напусна.
Добрата е, че изпрати заместник на неговото място.
Моля да посрещнете професор Рагхав Дата.
Здравейте, ученици.
Кой е пък този?
Оставям ги на вас, професор...
Рагхав. - Рагхав, да. Оставям ви.
Казвам се Рагхав и може да ме наричате по име.
Без "г-не", без "професоре", защото...
Що за загубеняк? Няма да издържи и една седмица. Добре, че се подстригах.
Искам да науча много неща от вас.
Очарован съм от кръгозора на поколението ви.
Кой е "Пърси-пективен" сега?
Може да имаме разлика в годините ни, но не и в мисленето.
Няма много голяма разлика в годините, г-не. Нали, Рам?
Ей, Вивек, внимавай!
Рам.
Професоре.
Късали са те много пъти или си започнал обучението си късно?
Г-не, Рам е трябвало да се откаже... - Никой не те е питал.
Научи се да мълчиш, когато говори по-възрастен!
Баща ти не те ли е научил поне на това? - Не е честно, г-не.
Интересен клас. Всички говорят едновременно.
Как се казваш? - Лъки.
Стани.
Цялото ти име? - Лакшман Прасад Шарма.
Седни. Не ти, Рам.
Рам, изглеждаш интелигентен и дисциплиниран.
Не си ли ги научил на маниери?
Няма значение. Сега съм тук и ще научите всичко. Ще бъде забавно.
Рагхав... може ли да седна, г-не?
Иска ли питане?
Ужасно груб човек. - Не му обръщай внимание, Санджу.
Не мога. Как смее да говори за баща ми?
Да е казал нещо срещу баща ти? Не е, нали?
Просто има особен характер.
Между другото, много си сладък с къса коса.
Санджу, ще ми бъдеш ли дама за бала?
Лъки... обещах на Пърси да отида с него.
О, Пърси. Напълно забравих. Няма проблем. До после.
Лъки, останали са още няколко билета за бала. Искаш ли ги?
Не, приятел. Няма да идвам. - Какво? Да не си луд?
Как ще мине балът без теб?
Здравей, Санджу. - Здравей, Пърси.
Санджу, няма да мога да ида с теб на бала.
Какво? - Много ми е скучно с теб, Санджу.
И какво е това червило?
Успех следващия път, скъпа.
Мисля, че можеш да отидеш с Лъки.
Пърси, съжалявам.
Успех следващия път, Пърси.
О, Пърси, много си сладък!
Сладък? Кой?
Ще бъда на бала с останалите учители.
Всички да си проверят предавателите.
Този път не трябва да допускаме грешки.
Не мога да отида на бала.
Не мога да танцувам. - Какво?
Съжалявам. - Добре. Танцувай тук.
Здравей, татко.
Как си, татко?
Аста ла виста, бейби.
Добре дошли на спортния ни ден, дами и господа.
Отборът на момчетата е в черно, а отборът на момичетата е в червено.
Какво казахте? Не е спортен ден, а бал.
Бал?
Добре дошли на бала!
Както беше миналата година, никакви целувки на дансинга.
Особено между момчета и момчета. Ясно?
Рам, това е шансът ти. Покани г-ца Чандни на танц.
Не, не. - Хайде, Рам! Бъди мъж.
Не, не съм мъж. Искам да кажа... мъж съм.
Рам, ако не я поканиш на танц до края на вечерта,
да не си ми проговорил. - Не, Санджу...
И на мен, Рам. - Лакшман?
И на мен. - Слушайте, момчета...
Вниманието на майора е привлечено от други неща. Влизайте.
Г-не, заели сме позиция. Виждаме мишената.
Всички да залегнат, партито идва в града.
... има само едно нещо, което трябва да направя.
Скъпа, скъпа, да подивеем. Да танцуваме до 12 часа.
Ей, красавице,
по някое време, някъде, тайно...
Ей, красавице,
по някое време, някъде, тайно...
Да се срещнем някъде тайно,
да си говорим сладко, без да спираме.
Моля те, не се срещай с други, освен с мен.
Ей, красавецо,
сладък, невинен, такъв новак...
Виждаш ли, създадени сме един за друг.
Можеш ли да чуеш как туптят сърцата ни?
Надявам се никой друг не може да чуе разговора им.
Ей, красавице,
по някое време, някъде, тайно...
Ей, красавецо,
сладък, невинен, такъв новак...
Сега, когато си тук,
мечтите ми изглеждат реални и много близки.
Ако и ти чувстваш същото,
времето ще бъде чудесно.
Сега, когато сме заедно,
всичко е толкова забавно.
Сега, когато сме заедно, сбогувай се със студеното време.
Ветрецът е тих и освежителен,
нощта е загубена и спокойна.
Какво бавно се приближава към нас?
Напълно загубихме разсъдъка си.
Така няма да помниш никой друг, освен мен.
Ей, красавице,
по някое време, някъде, тайно...
Ей, красавецо,
сладък, невинен, такъв новак...
Всички да залегнат, партито идва в града.
Да танцуваме, да танцуваме. Ще бъдем заедно до 1 часа.
Неспокоен съм, когато съм далеч от теб,
но ако дойдеш малко по-близо, можеш да имаш живота ми.
Ако си толкова неспокоен, тогава чуй това, моята изповед.
Щом живееш в сърцето ми, любими, как е възможно да не сме близо?
Очите й са сведени свенливо надолу. Срещам погледа й, макар че ме е срам.
Нямам против да получавам цветя.
Но предпочитам мъжете да стоят настрана.
Само още няколко дни остани без мен.
Ей, красавице,
по някое време, някъде, тайно...
Да се срещнем някъде тайно,
да си говорим сладко, без да спираме.
Моля те, не се срещай с други, освен с мен.
Ей, красавецо,
сладък, невинен, такъв новак...
Виждаш ли, създадени сме един за друг.
Можеш ли да чуеш как туптят сърцата ни?
Надявам се никой друг не може да чуе разговора им.
Ей, красавице, по някое време, някъде, тайно...
Ей, красавецо, сладък, невинен, такъв новак...
Едва не ме убихте, когато ме бутнахте.
Добре. Лека нощ. Довиждане - Довиждане.
Г-це Чандни, танцувате наистина много добре.
Благодаря. Лека нощ. - Лека нощ.
Някой ще ви изпрати ли до дома?
Аз съм голямо момиче. Ще карам сама колата до дома.
Така е. Но някой трябва да ви изпрати до колата.
Моля ви, не се тревожете. - О, не, нямах предвид себе си.
Говоря за любимия ви ученик, Рам.
Г-не. - Ела тук.
Няма ли да изпратиш г-ца Чандни до колата й?
Наистина няма нужда... - Не, не.
Аз... - Всъщност...
Моля те, отиди с нея. - Добре, г-не.
Целта се приближава до вратата. Погрижете се. - Да, г-не.
Съжалявам, че беше принуден да ме изпратиш, Рам.
С удоволствие, г-це. Искам да кажа, че това е мой дълг.
Танцуваш много добре? Къде си се учил да танцуваш?
Всъщност, когато ви видя, се чувствам като риба на сухо.
Като лешник без черупка. - О, не започвай отново.
Всъщност Санджу, Лъки, Вивек и Мини ме принудиха...
Сарито ви е чудесно.
Рам, можеш ли да шофираш добре, както танцуваш?
Защо не ме откараш до дома?
Рам!
Излизай! - Рам!
Излизай!
Спри! Хвърли пистолета, иначе ще й пръсна мозъка.
Рам, послушай го.
Пусни го! - Пусни го...
Съжалявам за сарито, г-це.
Няма проблем.
Благодаря за превоза, г-не, но нямаше нужда да се тревожите.
Щяхме да се оправим сами. - Не ставай глупав.
Как ще си отидете сами у дома по това време на денонощието?
Синко, не знаеш кого може да срещнеш по пътя.
Г-не, аз ще сляза тук.
Благодаря, г-не. - Няма проблем.
Няма ли да слезеш и да благодариш на приятеля си, Санджу?
Върви. Всичко е наред.
Лека нощ, Лъки.
Почакайте!
Какво, по дяволите, става? Рам, защо си с пистолет?
Г-не, моля ви, просто карайте. Да се махаме.
Какво става, Рам? - Да отидем в общежитието. Ще ви обясня.
Побързайте, г-не.
Санджана, баща ти е тук. Говори с него.
Съжалявам, татко. - Не, скъпа, аз съжалявам.
Благодаря, че ни докарахте, г-не. - Това е мой дълг.
Значи си в армията?
Майор Рам, г-не.
Майор, впечатляващо!
Щастлив съм, че сигурността на страната ни е в твоите ръце.
Не се съмнявайте. - Изобщо.
Лека нощ. - Лека нощ.
Татко... Рам?
Аз го изпратих, за да те пази.
Значи...
ти си в армията, така ли?
Не... да, г-це.
И си тук, за да пазиш Санджана?
Да... да, г-це.
Значи никога не си бил наистина мой студент?
Да, г-це. Искам да кажа... не, г-це.
Честит ден на учителите.
Благодаря, г-не... не, г-це.
Рам! Влез, влез, Рам!
Г-не, трябва да поздравим майор Рам за успешната мисия.
Успял е? Много добре.
Значи най-накрая открихте Лакшман Прасад Шарма?
Не, г-не. Санджана Бакши. Дъщерята на генерал Бакши.
Генерал Бакши? И той ли иска достъп до колежа?
Не, генерал Бакши няма да идва тук.
Г-не, имам една молба. - Кажи какво искаш, Максимус.
Искам да остана тук още малко.
Тогава обядвайте и си вървете. - Не, имам предвид...
Искам да остана в колежа още няколко дни.
Тогава останете до дипломирането. - Добре.
Но, моля ви, г-не, не казвайте на никого.
Строго секретно?
Г-не? - Разбира се, няма да казвам нищо за армията.
Благодаря, г-не. Благодаря.
Лакшман Шарма. Лъки, нали?
Далечни роднини са. Изминал е толкова път дотук, за да го намери.
Късметлия съм!
Имате 6 часа.
Открийте връзката между майор Рам и Лакшман Шарма.
Кога смяташ да кажеш на майка си?
Дори Санджана се съгласи да я защитаваш.
Трябва да разкриеш самоличността си. - Знам, Чандни,
но не съм сигурен.
Значи Лъки Шарма е син на Шекхар Шарма.
Брат на Рам. Чудесно!
Виж, Рам, ако научат истината от друг,
ще си помислят, че си се опитал да ги измамиш.
Сигурна съм, че когато разберат кой си, ще те заобичат още повече.
Ясно. Така ли стана с теб, след като разбра кой съм?
Имаш ли съмнения?
Господа, пригответе се за действие.
Утре майор Рам ще замине на дълго заточение.
Само гледай, татко. Майка ми ще ме приеме.
Както и Лакшман.
Здравей, мамо.
Лъки...
Мамо,
искам да ти кажа нещо,
всъщност и на двама ви.
Рам, ти си син на Шекхар Шарма, нали?
Защо не ми го каза? Разбрах го от офицерите.
Той е странен, но много скъп приятел.
Бяхме заедно в колежа. Може ли да ми дадеш адреса му?
Или телефонен номер?
Всичко наред ли е, синко?
Изглежда, че съм дошъл в неподходящ момент.
Довиждане.
Майко, тъкмо щях да ти кажа.
Не казвай нищо. Нито дума! Замълчи!
Майко, надявам се, че ще разбереш защо се държах така.
Още една дума, Рам, и ще... - Не, Лакшман, остави го да говори.
Искам да знам защо постъпи по този начин.
Кажи ми, защо се промъкна в живота ни?
Да не си помислил, че ще те приемем и ще забравим всичко?
Дали ще забравя последните 20 години, които прекарах като вдовица?
20 години, които никога няма да се върнат.
Да не си помисли, че като ме придружи веднъж до храма
и докосна краката ми, вече всичко е наред?
Не, майко.
Няма за 20 дни да излекуваш рани от 20 години, Рам.
Върви, кажи на баща си, че не се нуждаем вече от него,
свикнахме да живеем сами.
А неговото наказание е да живее без нас
и да умре, без да види лицата ни.
Събирай си багажа и напусни.
Вече няма място за теб в дома ми.
Един момент, Рам.
Какво се надяваше да постигнеш?
Защо направи всичко това? Защо?
Дойдох, за да изпълня последното желание на баща ми.
Права си. Наказанието му беше да живее, без да ви вижда
и... да умре, без да ви види.
Много обичаше и двама ви.
Лъки, това е прахът му.
Исках просто да се съберем като семейство. Това е всичко.
Знаех, че няма да ме приемете, но все пак опитах.
Съжалявам.
Връзките, които разруших,
нараняват сърцето ми.
Надявам се далеч оттук да намеря утеха.
Защо се случи това?
Защо сърцето ми кърви?
Защо не мога нищо да кажа?
Оставям тук любимите хора.
Как да продължа сам, като искам да съм тук?
Открих любовта, а сега я губя.
Ето ме... неспокоен и несигурен.
Г-не. Да, г-не. Какво?
Санджу, погледни. Поздрави баща си.
Е, генерал Бакши. Сега Санджана е с мен.
Все още ли си готов да пожертваш нея,
него..
и него,
както и всички останали?
Не мисля, генерал Бакши. С проекта Милап е свършено.
Имам само още няколко желания.
Освободете войника ми Кхан, един хеликоптер
и любимия ми студент - майор Рам.
Той все още не е приключил образованието си.
Проверете отново коридорите. - Г-не.
Новините тази вечер.
Пакистанският генерал обяви, че на 15-ти август
ще отвърнат на жеста на Индия като освободят индийските ни затворници.
Когато някой подава топла ръка за приятелство,
дори Пакистан не може да остане толкова студен и да не отвърне.
Жалко е, че не направихме ние първата стъпка.
Спечелихме. Сега трябва да пусне децата.
Нищо не се е променило, генерале. Пакистан да прави каквото иска.
Няма да освобождаваш враговете ни.
И, между другото, надявам се, че Кхан ще е близо до хеликоптера,
а Рам ще е завързан,
защото на Санджана и приятелите й им остава много малко време.
Но, г-не, не казахме ли, че ако Пакистан върне затворниците ни...
Стар техен навик. С едната ръка може да лекуват раната,
но в другата държат нож, за да атакуват.
Връщайте се на позициите си!
Очакваме гости.
Обади се в офиса на министър-председателя
и му кажи, че отлагаме проект Милап за неопределено време.
Информирай и пакистанския посланик.
Не, г-не.
Г-не, моля ви, не го правете. - Не, Рам.
Там една майка чака сина си.
Утре много майки ще седят там.
Какво да им кажа? Заради 50 пакистански затворника
трябва да пожертвам децата ви.
Не става въпрос за 50 затворника, г-не. Вие сам го казахте.
Не говорим за десетина индийци или пакистанци, а за хиляди войници.
Говорим за всички обикновени хора в тази страна. За нас.
Говорим за дългогодишна вражда, в която не сме се намесили доброволно.
Знам, Рам. Разбирам те много добре.
Но може би трябва да почакаме още малко за това приятелство.
Съжалявам, г-не, но колко още да чакаме?
Днес, след цяла вечност, Пакистан протегна приятелска ръка към нас.
Ако сега се отдръпнем от думите си, това означава още 50 години вражда.
Този път имаме избор, г-не.
Какво ще стане с децата ни, Рам? - Не се тревожете за тях, г-не.
Обещавам ви. Утре, преди да изгрее слънцето, всички ще бъдат свободни.
Моля ви, отменете заповедта, г-не. Пригответе се за проекта Милап.
Не ме ли попита дали Пакистан ще освободи наши затворници, Кхан?
Вярваше, че Пакистан ще ни се присмее,
но те се съгласиха. Както ние, така и Пакистан, иска мир.
Да, Пакистан ще освободи наши затворници.
Но какво ще постигне Рагхаван, ако убие онези невинни деца?
Каквото и да прави, го прави за страната, майор Рам.
Не, Кхан. Майор Рагхаван Дата, бивш войник,
не прави нищо за страната ни. Нищо.
Знаеш ли, че е имал син, който е бил убит в Кашмир
от терорист като теб?
Но Рагхаван вярва, че е бил убит от пакистанци.
Рагхаван не прави нищо за тази страна.
Интересува го само собственото му отмъщение.
Отмъщение, Рам. - Невъзможно, майор Рам. Това е лъжа.
Рагхаван каза... - Рагхаван те е излъгал, Кхан!
Не каза ли, че войната, която водиш, е за страната?
Е, утре пистолетът ще е в ръцете ти.
Ще трябва да избереш дали ще се биеш за страната си, или за Рагхаван.
Изгуби дома си, изгуби мъжа си заради мен,
но няма да позволя да загубиш и сина си.
Уверявам те, Лакшман няма да бъде наранен.
Аз съм тук.
Рам...
Искам да се върнат и двамата ми сина.
Кхан...
Добре ли си? - Добре съм, г-не.
Майоре, мислех, че си най-добрият.
Бях пред теб, а ти не успя да ме разпознаеш.
Освободи децата, Рагхаван.
Получи това, което искаше. Пакистан ще ни сътрудничат.
Да, да. Чух.
Ще затънем още повече накрая заради наивността ни сега.
Не, Рагхаван, хора като теб ще ни унищожат.
Можеш само да мразиш, да проливаш кръв.
Толкова си свикнал с насилието, че не можеш да понесеш мира.
Но мирът ще настане, ще има разбирателство,
ще има приятелство. - Никакво приятелство с Пакистан, Рам.
Само война. Един резултат - поражение за Пакистан.
Само тогава кръвта по ръцете им
ще бъде измита - кръвта на войниците ни, на сина ми,
който нямаше нищо общо с войната. Защо Пакистан го уби?
Тялото му стоя два дни на хълма в Кашмир,
на леда, без никой да разбере.
Рам, няма да станем приятели с Пакистан. Няма да го позволя.
Трябва да помислиш добре, преди да мразиш някого, Рагхаван,
защото някой ден ще се превърнеш в това, което презираш най-много.
Млъкни, Рам!
Сега ще убиеш тези невинни деца и ще станеш това,
което най-много мразиш. Долен убиец!
Тишина!
По ръцете му е кръвта на невинни хора и деца.
Казах да млъкнеш, Рам. - Проект Милап няма да бъде прекъснат.
Няма да спреш проект Милап. Загуби, Рагхаван.
Млъкни!
Хайде, убий тези деца и отмъсти за сина си.
Няма да спреш проект Милап. Загуби, Рагхаван.
Кхан!
Не, Кхан. Не го прави, Кхан!
Кхан, недей!
Кхан, не стреляй! По дяволите!
Не сега, Кхан. Свали пистолета.
Войната, която водя, все още е за страната ми.
Изпълни обещанието, което даде на майка си.
Може да не се срещнем отново.
Желая ти мир, майоре.
И на теб, Кхан.
Ще останем тук, докато не спрат проект Милап.
А ако не го спрат?
Ще трябва да убием децата, Кхан.
Застреляй ги.
Майор Рам... майор Рам!
Ей, млъкнете! Майор Рам е мъртъв.
Убиха майор Рам! Убийци!
Вие сте ужасни хора! - Замълчи и седни!
Капитан Рой, огледай отвън.
Няма никой.
Не мърдайте.
Капитан Махеш, няма никой отвън.
Пусни!
До всички позиции!
Отговорете. Рой... Рой! Махеш!
Какво, по дяволите?
Ами ти? - Моля ви, моля ви... вървете!
Движение! Вървете!
Трябва да направя нещо за татко. Моля те, върви.
Върви!
Отидете и го намерете! Бързо!
Защо го направи, Кхан? Защо ме измами?
Не, ти ни измами, Рагхаван.
Подкрепях те заради родината,
не заради сина ти.
Това не е лична война, Рагхаван! Не е лична война, по дяволите!
Винаги е била, Кхан. Винаги.
Рам... Рам...
Какво става? - Видях ги, че бягат.
Подготвях експлозивите на покрива. - Майор Кхан не може да избяга.
Намери го, по дяволите!
Няма да се измъкнеш толкова лесно, Рам.
Лъки! Какво правиш?
Санджу, не мога да оставя брат си сам вътре.
Лъки, не влизай! Моля те, не влизай!
Санджу, той е мой брат.
Не влизай, моля те. - Той е мой брат.
Рам... Рам...
Защо крещиш? Ако говориш със сърцето си, дори Бог ще те чуе.
Слънцето изгрява. Сега никой не може да попречи на проект Милап. Дори ти.
След 5 минути армията ще бъде тук, за да те арестува.
Наистина загуби.
Аз съм човекът с пистолет тук, Рам. Как ще съм загубил?
Мога за секунда да приключа с теб и да те пратя при баща ти.
Но вярвам, че ще може да изчака още 5 минути.
Пет минути, Рам.
Побързай, капитане!
Генерал Мохамад Ибрахим. Поздравления за проект Милап.
Поздравления.
Изтичат петте ти минути, Рам. Искаше ми се да си поиграем малко повече.
Много се забавлявах.
Но сега трябва да тръгвам.
Майор Рам, баща ти те чака.
Обратното броене започна!
Три...
Две...
Едно...
Съжалявам, майоре.
Къде ще избягаш сега, майоре?
Обърни се, майоре. Обърни се, по дяволите!
Искам да те гледам, докато умираш.
Рам, махай се от проклетия покрив!
Как иначе ще погледнеш баща си в лицето?
Той получи куршум в гърдите си. Обърни се!
Жалко. Тази история има тъжен край, майоре. Смърт.
Колко жалко, Рагхаван! Да не си забравил?
Винаги лошият умира накрая.
Две...
Едно...
Не ме пускай, Рам. Не се страхувай. Тук съм.
Идиот, точно от това се страхувам. Сега млъкни и ме издърпай.
Добре дошли, родители, учители и студенти. Добре дошли на бала.
Какво каза? Днес не е балът, а дипломирането.
Добре дошли на деня по дипломирането.
Най-накрая тази година Лакшман Прасад Шарма успя да се дипломира.
И много, много специалния ни студент - майор Рам Прасад Шарма.
Можеш ли да чуеш песента, която се носи из въздуха,
песента за младостта и радостта.
Всеки момент е свобода.
Всяка секунда е трепет.
Изглежда керванът откри оазисът на истинската любов.
Ако дните са светли,
сърцата ще са възхитени.
Ако дните са светли, сърцата ще са възхитени.
Можеш ли да чуеш песента, която се носи из въздуха,
Сега е сезонът на музиката и мечтите.
Как може някой да бъде унил?
В надпреварата с живота ти ще останеш в моите очи.
Винаги те чувствам в прегръдките си.
Всяко сърце е лудо от любов и сега разбирам защо
тази вечер е толкова опияняваща.
Всеки момент е свобода.
Всяка секунда е трепет.
Изглежда керванът откри оазиса на истинската любов.
Ако дните са светли,
сърцата ще са възхитени.
Ако дните са светли, сърцата ще са възхитени.
Превод и субтитри: ^малките_вещици^