QUICKSILVER ASUKKAITA 625
"MISSÄ ELOHOPEA ON RAUTAA!"
ASUKKAITA 2 340
Beethoven.
Tule tänne. Anteeksi.
Beethoven, mikä sinua vaivaa?
Katso. Tämä on kai Quicksilver.
Joka on... miten se sanotaankaan? Huitsin nevadassa.
Toivottavasti täällä on sisävessat.
Tiedän, olemme kaukana kotoa.
Ja edessä on pitkä kuukausi.
Mitä me oikein teemme koko kesän?
Ei ostaria, ei leffoja, emmekä tunne muita kuin Freddy-enon.
Emmekä ole nähneet häntäkään ikuisuuksiin.
Tiedätkö, mitä tämä tietää? Katastrofia.
Varovasti sitten, pikku neiti. Hauskaa päivänjatkoa.
- Tullaanko sinua vastaan? - Enon pitäisi hakea minut.
- Hänen pitäisi tulla ihan kohta. - Sepä mukavaa.
- Mikä hänen nimensä on? - Freddy Kablinski.
- Sara Newton? - Olet 12 minuuttia myöhässä.
Mitä sinulle on tapahtunut? Muistan sinut pikku taaperona.
- Olin silloin kuusi. - Miten vain.
Anteeksi, että myöhästyin. Korjasin tätä vehjettä ja unohdin ajan kulun.
Se täytyy näköjään virittää joka kolmannen tulipalon jälkeen.
- Äiti ei kertonut, että olet palomies. - En olekaan.
Olen rasvari. Pätevä mekaanikko.
Tuoko on se koira?
Tämä on Beethoven.
No niin, Beethoven. Tule tervehtimään.
Älä nuole Freddy-enoa. Et voi tietää, missä hän on ollut.
Oletko koskaan ajatellut kasvojen- kohotusta? Ehkä vain näitä lyhyemmiksi?
- Ota tämä susikoira irti minusta. - Se on bernhardinkoira.
Tule nyt, Beethoven.
Vai potkittiin sinut leiriltä? Onneksi olkoon vain.
- Minut potkittiin kahdesti opistosta. - Ei minua potkittu pois.
- Minua pyydettiin lähtemään. - Anteeksi vain.
Ja minkähän takia sinua pyydettiin lähtemään?
Minun olisi pitänyt käyttää ulkohuonetta. Tiedätkö, mikä se on?
- Kylpyhuone, joka on ulkona? - Se on vessanpytty.
Maassa olevan reiän päällä.
Joten sinut tuomittiin 30 päiväksi pakkotyöhön Freddy-leirille.
Freddy-eno. Tarvitsetko silmälaseja?
Ja tervetuloa Freddy-leirille.
Meillä on kuukausi ennen kuin vanhempasi palaavat Havaijilta.
- Bahama-saarilta. - Palmuja ja kookoksia. Melkein sama.
Kyllä sinä voit mennä sisään, Beethoven.
Muista pyyhkiä jalat.
Tule nyt. Toisitko postin?
Selvä.
- En minä sitä tehnyt. - Ei se mitään.
Joku tönäisi taas postilaatikkoa.
Mikä ihmeen idiootti ei näe posti- laatikkoa? Täytyy soittaa seriffille.
Joutaa putkaan, sanon minä.
Voi, ei. Mitä sinä olet tehnyt?
Olet ollut täällä vain 30 sekuntia ja olet pannut jo paikat sileäksi.
Meidät potkitaan pois täältäkin.
- Anteeksi keittiöstä. - Onko jokin hätänä?
No, se on vähän sekaisin.
Anteeksi vain. Olisi pitänyt siivota ennen kuin te tulitte.
Sinäkö tämän teit? Eikä Beethoven?
Onko se sitten sottainen koira, vai?
Riippuu siitä, mitä sanoo sottaiseksi.
Minä hoidan tämän. Odota vain hetki.
Vitsi, minkähänlainen huone minulla on?
Okei, ota seinästä kiinni.
Freddy-eno.
- Laitoin muovilattian tämän takia. - Varo, Beethoven.
Se on pikku lisäetu, jonka saan paloauton virityksestä.
Minä olen jo käynyt suihkussa.
Beethoven, älä mene.
Eikö olekin aika puhdas?
No, mitäs sinä tavallisesti syöt aamiaiseksi?
Äiti sanoo, että ravitsemuksen kannalta aamiainen on päivän tärkein ateria.
Pitää olla maitoa, hedelmiä ja proteiinia.
Tulossa on.
Ole hyvä.
Onko tämä aamiainen?
Hedelmää, maitoa ja proteiinia. Juuri sitä, mitä pyysitkin.
Se on banana split.
Taidan ottaa noita lesemuroja, jos sopii.
Ota vain.
Tässä ei näy viimeistä myynti- päivää, joten se on varmaan okei.
Sano, kun riittää.
Riittää.
lkävä nähdä jäätelön menevän hukkaan.
Katso tätä. Kuka tarvitsee siivoojaa?
Roskat eivät ole enää ikinä turvassa lattialla.
Olisi pitänyt hankkia koira jo kauan sitten.
NAUTI VÄLIPALAA JA OTA BENSIINIÄ!
HINAUSAUTOPALVELU
Varo, Beethoven.
- Olet luonnonlahjakkuus. - Eikö sinulla ole töitä?
Omana pomona olossa on se hieno etu, ettei kukaan sano, koska on aloitettava,
voi syödä lounasta, kun haluttaa, ja mikä parhainta...
voi ajaa työalusta-rallia aina kun huvittaa.
- Kokeile. - En minä taida.
- Se on hauskaa. - Ei, se näyttää vaaralliselta.
Joskus on vain hypättävä veteen ilman kellukkeita. Katso.
Varo.
Varo nyt.
- 10 pisteen hyppy. - Eikö ollutkin vain?
Oletko kunnossa?
Haluatteko te hengailla tai jotain?
Minun on pantava iskarit tuohon Cadillaciin, mutta hengailkaa te vain.
- Olen Garrett. - Minä olen Sara.
- Olet tosi pitkä kahdeksanvuotiaaksi. - Kahdeksanvuotiaaksi?
No, mitä nyt pari vuotta sinne tänne.
- Onko tuo sinun koirasi? - Tämä on Beethoven.
Bernhardilaiset ovat kuuluja psyykkisistä kyvyistään.
Se on aika fiksu. Etkö olekin, poika?
Lapset, haluatteko nähdä jotain hauskaa?
Ei tuota. Katsokaa tätä.
Beethoven, istu.
Onko tuossa koirassa tyyliä vai mitä?
Minä keksin. Mitä jos te menisitte lounaalle?
Garrett, viepä Sara kaupungille ja näytä nähtävyyksiä. Jooko?
- Nähtävyyksiäkö? - Haluatko ilmaisen lounaan?
Joo...
Äiti ei varmaan haluaisi, että menen ilman sinua. Etenkään vieraan kanssa.
Hän voi olla outo, muttei vieras, onko selvä?
Kaupungin fiksuin poika. Menkää nyt, pitäkää hauskaa.
- Mennään. - Jää sinä tänne.
Se voi auttaa Cadillacin kanssa. Eikö niin, Beethoven?
Pidätkö GM-tuotteista?
Quicksilver, vai? Tämä oli varmaan hopeakaivoskaupunki.
Ei oikeastaan. Elohopea itse asiassa.
- Niinkö? - Niin.
Se oli yllätys kaivajillekin.
He etsivät kultaa, mutta löysivätkin elohopeaa.
Quicksilver tarkoittaa elohopeaa.
- Tiesitkin varmaan sen? - Siinä on järkeä.
Mutta elohopea on vaarallista. Se vaikuttaa aivojen hermotoimintoihin.
- Miten? - Näet vielä.
Hei, Owen. Miten hurisee?
On kuivaa. Liian kuivaa.
- Elohopeaa? - Tuo on Owen Tuttle.
Napajäätiköt kuulemma sulavat, ja meidän pitää elää veden alla.
Hän käy joka päivä järvellä harjoittelemassa.
- Garrett, tule tänne. - Huomenta, Phil.
Tuo on Phil Dobson. Rakastaa uhkapeliä, mutta häviää aina.
Hän on kaikille kaupunkilaisille velkaa.
Haluatko pelata pokeria?
- Vaimosi sanoi, etten saa. - Haluan saada tietokoneeni takaisin.
- Tarvitsen sitä. - Lupasin vaimollesi.
Ei ole reilua. Entä sinä? Et olekaan täkäläisiä.
- Tykkäätkö pelata rahasta? - En pelaa rahasta.
Pelaan mitä vain. Rommia, blackjackia, sotaa...
- Pelaan tuosta sekoittimesta. - En tarvitse sitä.
Tai miten olisi kiva sähköhammasharja? Yksi peli tästä sähköhammasharjasta.
Ei, kiitos. Hei hei.
En ole ennen nähnyt häntä. Entä sinä?
En. Ei ole täkäläisiä.
Vähän oudot vaatteet. Suurkaupungista varmaan.
Eikö hän ole Freddyn sisarentytär? Kyllä hän vielä pelaa.
- Nähdään. - Puhu hänelle, jooko?
- Tämä kaupunki menee hunningolle. - Alkaa käydä liian hienostelevaksi.
Carterin perhe. He ovat ihan kummallisia.
- Tulkaa kyytiin. Hätätilanne. - Minne mennään?
Pete soitti. Kala syö tänään.
Eikö kuljekin kuin unelma?
Eikö kukaan tykkää pahaa, kun lainaat autoja?
Pidän tätä enemmänkin koeajona.
Perillä ollaan. Kaikki ulos.
- Varokaa. - Mitä?
- Kalkkarokäärmeitä ja kaivoskuiluja. - Ja kummituksia.
Joo joo.
Kaikki tietää, että täällä kummittelee.
Ei kukaan kummituksiin usko.
Kaikki tietää, että täällä on kummituksia. Yöllä kuulee, kuinka ne viheltelevät.
Nyt taitaa tulla oksennus.
Se on vain kananmaksaa. Beethoven ainakin tykkää.
Beethoven tykkää kaikesta. Jopa vessan vedestä.
- Nyt nykii. - Kelaa se ylös.
Onko se kala?
- Nyt taisi tulla iso. - Rauhallisesti vain.
Siinä se on. Älä päästä karkuun.
Saimme päivällistä. Katsokaa, millainen vonkale.
- Ota se pois. - Onko tuo loistokala vai mikä?
Minä en kyllä tuota syö.
- Aito Gronias nigrilabrus. - Eli käännettynä monni.
Minähän sanoin, että hän on Quicksilverin fiksuin penska.
Mikä tuo on?
Se on Owen. Muistakaa aina auttaa sammakkomiestä.
Millainen keli siellä alhaalla on?
Märkä. Liian märkä.
Luoja. En olisi arvannutkaan.
- Ovatko kaikki täällä hulluja? - Me emme.
Takaisin, poika.
- Jahtaa varmaan kania. - Tai ehkä kummitusta.
Uskotaan, kun nähdään.
Isoisäni näki kummituksen lapsena.
Hän oli kaverien kanssa telttailemassa järvellä, kun se hyökkäsi päälle.
He häipyivät niin kiireesti, että unohtivat teltan.
Ja kun he tulivat hakemaan sitä, se oli revitty riekaleiksi.
Lopeta. Ei kummituksia ole olemassa.
Joskus henget jäävät jumiin tähän maailmaan eivätkä osaa pois.
Eivätkä tiedemiehetkään hienoine siansaksoineen osaa selittää sitä.
- Mikä se oli? - Beethoven.
- Tänne. - Mitä sillä on?
Ihana koira. Menee metsään ja tulee rahan kanssa takaisin.
Onko siellä vielä lisääkin?
- Saanko pitää sen? - Kyllä varmaan. Se näyttää vanhalta.
Hae meille kaikille rahaa, Beethoven.
Ämpäreittäin. Jooko?
Unohdin sanoa. Vessa on ylhäällä.
Kuulimme kyllä.
Hyvää yötä. Älä anna luteiden purra.
Ei kai täällä oikeasti ole luteita?
Ei enää.
Beethoven, tästä tulee pitkä kuukausi.
MEKAANIKKO TYÖSSÄ
Siinä vaiheessa päätin luopua NBA-urasta
enkä enää syönyt kasvaakseni pituutta, vaan aloin kasvattaa ympärysmittaa.
Antaisitko jakoavaimen?
Kiitos.
Taitaa säästyä paljon voiteluainerahoja, kun sinä olet täällä.
Kolme, kaksi, yksi...
Ihan oikeaan aikaan. Kaupungin paras rahanhankkija.
Quicksilver Driven nopeusmittari.
Muualta tulleet luulevat voivansa kaahata niin kovaa kuin lystäävät.
Ja sitten he tapaavat seriffin.
Melkein aina ratin takana on joku juntti,
joka luulee selviävänsä, koska hän on nainen.
Hieno juttu. Se on mimmi.
- Ajokortti ja rekisteriote. - Kulta, mitä minä nyt tein?
Olen seriffi Dempsey. Ajokortti.
Pitää vain toivoa, ettei hän ala kutsua seriffiä muruksi.
Muru, me voimme sopia tämän. Tuollainen söpöläinen.
Selätys.
Älä hievahdakaan, ennen kuin annan luvan.
Selvä, herra seriffi. Siis rouva.
Ei, seriffin kanssa ei pidä pelleillä.
Tuo on hänen isänsä. Tasaaja.
Hienoin painija, joka on ikinä muussannut vastustajansa mattoon. Tasaaja.
Mitä sinä oikein teet?
Vähän painijuttuja poikien kesken. Urheilufaneja.
Mitäs on tekeillä?
Ajateltiin mennä Beethovenin kanssa katsomaan kauppoja.
Hyvä on. Pitäkää hauskaa ja olkaa ihmisiksi.
- Selvä. - Heippa, Beethoven.
Tule.
Katsotaan, mitä täällä on. Näyttää ystävälliseltä paikalta.
- Vie tuo hirviö ulos täältä. - Anteeksi.
Tule, poika.
Pelottiko se iso norsu sinua, Vauveli?
Pysy täällä. Tulen heti takaisin.
Tule tänne, Vauveli. Tottele äitiä.
Tyttöseni, tämä on paikallinen kauppa. Sinä et ole paikallisia.
- Mitä sinä teet Quicksilverissä? - Tulin Freddy-enon luo kylään.
- Freddy Kablinskin. - Sen rasvarin, vai?
Hän on mekaanikko. Pätevä mekaanikko.
Onko teillä testereitä?
Näyttääkö tämä joltain New Yorkin tavaratalolta?
Täällä on valvontakameroita, joten älä yritä tunkea mitään taskuihisi.
Kaipa minä voin ottaa sinulta paikallishinnan. 7,41.
- Luuletko minua ihan tyhmäksi? - Mitä?
Vai niin. Kaupunkilaiset tulevat tänne tekemään paikallisista hölmöjä.
Tämä on väärennetty. Väärää rahaa.
- En tiennyt. - Et tiennyt?
Jokainen tietää, että kympeissä on Hamilton ja kaksikymppisissä Jackson.
Siinä. Andrew Jackson, ihan selvästi. Painettu 1920.
Taidankin mennä tästä. Tuon takaisin oikeaa rahaa.
1920?
Tule, mennään.
Siis Alexander Hamiltonin pitäisi olla kympissä?
Ja Andrew Jackson kaksikymppisessä.
Sepä nähdään.
Pitää olla rahaa, jotta voi huomata väärennetyt setelit.
- Mennään sitten pankkiin. - Hetki.
- Ole hyvä. - Kiitos, herra Gates.
Voitin sen herra Dobsonilta.
Ikävä tunnustaa, että Evie Kling voisi olla ikinä oikeassa, mutta arvatkaa mitä?
- Hän on oikeassa. - Se oli niin noloa.
- Ehkä se pitäisi antaa seriffille. - Minusta lainvalvojat saa nyt unohtaa.
- Pidetään se. - Joo.
Ei, paras mennä seriffille.
Kunhan vain Beethoven ei joudu liemeen, kun käytti väärää rahaa.
En usko, että putkassa on tilaa sille.
Mennään.
SERIFFIN TOIMISTO
- Hei, Jim, onko seriffi täällä? - Tuolla.
Kiitos.
- Tässä on varmaankin se väärentäjä. - En tiennyt, ihan totta.
- Sara, tässä on seriffi Dempsey. - Sano vain Julie.
- Kukas se varas oikein on? - Beethoven.
- Vai rikoskumppaneita? - Anteeksi.
Se on vähän niin kuin pohjaton.
Älä huoli, Sara. Maksoit oikealla rahalla.
- Mutta katso. - Tiedän, se näyttää oudolta.
Mutta tulehan tänne.
Katso tätä. Surffailin vähän netissä.
Andrew Jackson -kymppejä oli olemassa.
Tämän mukaan ensimmäiset painettin 1914
ja viimeiset tehtiin 20-luvun lopulla.
Sanoitko 1920?
Seteli on hyvin harvinainen. Keräilijät maksavat 50-200 dollaria per seteli.
Anna kun minä katson.
Siinä se on.
"1920", mustaa valkoisella.
Minä en tajua. Mitä erikoista 20-luvussa muka on?
- Onko se oikeasti Rita ja Moe -rahaa? - Tuo raha on minun.
Hän nappasi sen kädestäni, kun aioin myydä hänelle hienointa huulikiillettäni.
Se oli kädessäni. Painettu vuonna 1920.
- Mistä se tuli? - Beethoven toi sen.
Haluatko tulla Stu-sedän luokse?
Kertoisiko joku, mitä täällä tapahtuu?
No, se koskee kauniin kaupunkimme historiaa.
Burkinin kaivos tuotti enemmän elohopeaa kuin muu maa yhteensä.
Miljoonia hampaita on paikattu meidän pikku kaupunkimme ansiosta.
Kaivos suljettiin 15 vuotta sitten.
Sitten lääkintähallitus alkoi levitellä valheitaan.
Elohopean myrkyllisyys on lääketieteellinen urbaani legenda.
Käytän sitä kaiken aikaa. Voin hyvin.
Mutta eniten mainetta me saimme 1920. Olimme silloin kaikissa lehdissä.
- Tiedätkö miksi? - Miksi?
Minäpä näytän.
Kuulut Moe ja Rita Selig. He olivat pankkirosvoja.
Kuten Bonnie ja Clyde. No, ei ihan.
He olivat taitavampia.
Heistä vain ei ikinä tehty elokuvaa.
Rita ja Moe, kohteliaat konnat.
MIES JA VAIMO PANKKIROSVOINA!
Heitä sanottiin kohteliaiksi konniksi,
koska he pyysivät aina kohteliaasti tehdessään ryöstöä.
Ja sitten oli tietysti punainen neilikka.
Moe otti sen aina takinliepeestään ja jätti ryöstöpaikalle.
- Mutta he eivät satuttaneet ketään. - Niin.
He ryöstivät varmaan 12 pankkia ennen kuin jäivät kiinni.
- Arvaa missä? - Quicksilverissä.
Bingo. Aivan oikein.
Poliisit jahtasivat heitä Quicksilver-järvelle, ja he...
he hukkuivat.
Se oli synkkä päivä Ritalle ja Moelle.
- Auto löytyi. - Mutta rahoja ei ikinä löydetty.
Niin, Garrett. Vaikka kaikki niitä etsivätkin.
Sen takia olemme kaikki ihan sekoina.
Beethoven teki sen, mihin kukaan ei ole pystynyt 80 vuoteen.
Löysiköhän Beethoven todella Ritan ja Moen saaliin?
Mikä muukaan se voisi olla?
Montakohan Jackson-kymppiä lojuu metsässä?
Eikö olisi makeeta, jos Beethoven löytäisi lisää?
Joo, ellei se pelkää kummituksia.
Höpö höpö.
Huhutaan, että Moen ja Ritan henget kummittelevat metsässä
suojelemassa rahojaan.
- Se on totta. - Älkää nyt.
En ikinä uskonut siihen, mutta kerronpa...
Minulle tapahtui siellä jotain outoa muutama vuosi sitten.
Metsästin oravia metsässä
ja yhtäkkiä tiesin, että joku seurasi minua.
Oli keskikesä, ja kuitenkin jäätävä tuuli puhalsi suoraan lävitseni.
Koiranikin alkoi ulvoa.
Mutta siellä ei ollut ketään.
Ja on todistettu tosiasia, että koirat ulvovat kummituksille.
Ne ulvovat myös paloautoille.
Olemme nauttineet kovasti tästä pikku historiantunnista.
Mutta emme haaskaa enempää arvokasta aikaasi. Mennään, lapset.
- Kiitos paljon, Harold. - Hei.
- Hei, herra Herman. - Tulkaa milloin vain.
Sinä myös, iso kaveri.
Oveni on aina auki.
TOIMITUSJOHTAJA KAUPPAKAMARI
Päästäkää pian ulos täältä.
- Selvisit hengissä. - Ensi kerralla pääsen eteen, jooko?
Edessä on yhtä karmivaa.
Jos luulet, että se on karmiva nyt, niin olisitpa nähnyt, kun se tuotiin.
Nuuhkaise kunnolla tätä ja johdata sen veljien ja siskojen luo. Mene.
- Miksi yöllä? - Jottei kukaan näe meitä.
- Se tekee sen. - Se on parempi kuin lottokuponki.
Käytä nokkaasi.
Mitä nyt, poika?
Mikä se on?
- En pidä tästä, Freddy-eno. - Varmaan vain opossumi.
- Stu? - Freddy?
Mitä sinä täällä teet keskellä yötä?
Kävelyllä vain.
Metallinpaljastimen kanssa?
Et usko, mitä metsästä voi löytyä. Tänään tein jymylöydön.
Mitäs sanot tästä haarukasta? Haarukoita ei voi ikinä olla liikaa.
Saat sen taalalla.
Hassua, mutta minulla on liikaa haarukoita juuri nyt.
Joten mukavaa yötä vain.
Kuule.
- En ole sitten ollut täällä. - Voit luottaa siihen.
Ei hän mitään aterimia ole etsimässä. Tämä ei tiedä hyvää.
Beethoven, vie meidät fyrkan luo.
- Hyvä on. - Mennään, poika.
- Onkohan tämä ihan toivotonta? - Ei.
Bernhardilaiset haistavat 6 metriä lumen alle hautautuneen ihmisen.
- Freddy? - Vaughn?
- Mitä sinä täällä teet? - Aioin kysyä sinulta samaa.
- Me etsitään rahaa. - Etsimme rouskuja.
Tulkaa, lapset. Owen.
Löytyikö järvestä mitään?
Vettä. Paljon vettä.
Järvi on minun. Älkää menkö sinne.
- Kuka tuo tyttö on? Ei ole täkäläisiä. - Sisarentyttäreni.
En luota häneen.
Tule, Carters.
Kaupunki tarvitsee ei-paikallisia. Siistimään vähän geenivarastoa.
- Mitä nyt? - Freddy, sinäkö siellä?
- Seriffi Julie? - Kuulin aarteenmetsästyksestä.
- Tulin katsomaan, ettei mitään satu. - Tämä on kuin hullujenhuone.
Onneksi tapasin sinut. Auto on taas vähän reistaillut.
Matkamittari on mennyt kahdesti ympäri. Mitä tehdään?
Tuo se minulle. Virittelen mielelläni vehkeitäsi.
Mi...?
- Tarkoitan siis autoasi. - Selvä.
- Tuon sen heti aamulla. Olkaa varovasti. - Totta kai.
En tiennytkään, että tykkäät Juliesta.
- En tykkääkään. - Varmasti tykkää.
Myönnä pois. Pidät hänestä.
- Enpäs. - Joopas.
En halua puhua tästä. Mennään kotiin.
Tule, poika.
Mitä nyt?
- Mikä hätänä? - Mitä nyt?
Näin Ritan ja Moen kummitukset. Tuossa noin.
- Mitä nyt? - Sara näki kummitukset.
Ne ovat tuolla.
Tule takaisin.
- Sara, odota. - Hakekaa se.
Pysy tässä. Älä mene hänen kanssaan.
Jollain on pahat mielessä.
Leiri ei ehkä sittenkään ollut niin paha.
Kummituksia ei ole. Sanoit itse niin.
Mutta sinä sanoit, että on. "Henget voivat jäädä tänne jumiin."
Laskin leikkiä. Aikuisten hupia vain.
Ehkei se ollutkaan niin hauskaa.
Mutta siihen neilikkaan voi löytyä miljoona selitystä.
Kuten? Pudottiko joku sen matkalla päättäjäistanssiaisiin?
Vähän teinimentaliteettia, vai?
Olisi, jos olisin teini-iässä, mutta olen vasta 12.
Ja sitä paitsi näin ne. Ihan selvästi.
Puoli kaupunkia oli viime yönä metsässä.
Beethoven ulvoi. Koirat ulvovat kummituksia.
Kuten myös paloautoja. Mutta meidän on nyt keskityttävä tähän hommaan.
Kyseessä on isot rahat, ja meillä on ainoa avain.
Kolmas annos? Vedät oikein urakalla, vai mitä?
- Mitä sinun ja seriffi Julien välillä on? - Ei mitään.
- Hän ei ole meikäläisten sarjassa. - Se ei ole totta.
Pyytäisit häntä ulos.
Itse asiassa...
Ovikello pelasti.
Hyvää huomenta.
Onpa nuhjuista.
Hei, kulta, mitä kuuluu? Tule tänne.
Toin sinulle lahjan tervetuliaiseksi Quicksilveriin.
Sellaisia täällä ollaan. Ystävällisiä.
- Huulikiillettä olan takaa. - Kiitos.
Missä Beethoven on? Sen ja Vauvelin pitäisi viettää laatuaikaa yhdessä.
Ne tulivat silloin niin hyvin toimeen.
- Beethoven? - Ne ovat kuin sukulaissieluja.
Vauveli haluaa, että vietämme kaikki yhdessä pitkän viikonlopun.
Ei. Vauveli.
Yrittää vain esittää viileää. Tule takaisin, kultaseni.
Rakkaani, tule takaisin. Mitä äiti nyt teki?
Ei sen näin pitänyt mennä. Vauveli, Beethoven luulee, ettet pidä siitä.
Näyttävät tulevan hienosti toimeen.
No, muutama siis tietää rahoista. Ei se maailmaa kaada.
Ollaan vain hissun kissun eikä herätetä tarpeetonta huomiota. Onko selvä?
- Tervehdys, koira. - Siinä he tulevat.
- Missä saalis on? - Hei, iso koira.
Hei, iso kaveri.
- Sinulla jytää. - Se siitä hissun kissun olemisesta.
Beethoven, haluatko tulla leikkimään?
Eikö Beethoven olekin mahtava?
Eikö se ole rakastettava?
Oikea herra Suosittu! Pyrkisit pormestariksi.
Ehkä minunkin pitäisi alkaa kuolata.
Sano silakka.
Odota. Enkö minä saa ostaa mitään?
Hyvä ajatus. Siivotaan vähän.
Sara tulee iloiseksi.
Olemme vihdoin samaa mieltä jostain.
Olinpa minä typerä.
Kävisikö tämä?
Ole muina miehinä. Rauhallisesti.
Ole luonnollinen.
Minun pitäisi mennä puhumaan hänelle. Ei, ei hän halua minulle puhua.
Seis.
Useimmat olisivat vain sanoneet hei.
Hei.
- Mikä sotku. - Anteeksi.
Anna sille anteeksi. Ensi kertaa ostoksilla.
Milloinkas sinusta on painifani tullut?
Kun isäsi peittosi Titus Terminaattorin Houstonissa.
Mikä selätys. Se oli loistavaa.
"Uhmaa Tasaajaa niin joudut tasaiseksi."
- Olet tosi fani. - No, tiedäthän sinä.
Olin itkeä, kun hän hävisi mestaruuden Muurarille.
- En nukkunut viikkoon. - Tiedät kai, että se oli suunniteltu?
Tiedän, mutta olin vain pikkupoika. Mitä sellainen tietää?
Muistatko tämän?
Tasaajan kuolemanote. Joo.
Se on hyvä.
Muistatko tämän? Herrasmies Jim?
- Anteeksi. - Ei se mitään.
Se oli hienoa.
Ihanko totta?
No, ehkä...
Anteeksi. Täytyy vastata.
Seriffi.
Hyvä yritys, iso kaveri.
Yksi taikakalu sinulle. Yksi minulle.
Suolaa sinulle. Suolaa minulle.
Metallia sinulle. Metallia minulle.
Paqua sinulle. Paqua minulle.
Nyt meillä on äärimmäiset kummitussuojat.
Äiti ei varmaan tykkäisi. Hän haluaisi, että jään kotiin.
Odota. Unohdin antaa kaikkein tärkeimmän.
Perulaisen kristallin.
Vau.
- Mikä se onkaan? - Perulainen kristalli.
Se on Machu Picchusta.
Se ei vain pidä kummituksia loitolla, vaan myös suojelee kaikilta vaaroilta.
Kun vain muistaa pitää sitä kaiken aikaa.
- Entäs jos jokin menee pieleen? - Sinun pitää tulla.
Tuletko?
Me tarvitaan sinua.
Taskulamput on tässä.
- Mitä sinä söit tänään? - En minä haista mitään.
Minä haistan valkosipulin. Mitä tuo on?
Senkin petturi. Okei, hyvä on.
Tässä on vähän valkosipulia pitämään kummitukset loitolla. Mennään.
Sinähän et usko kummituksiin.
- Ja valkosipuli on vampyyreja varten. - Onko täällä vampyyreja?
Haista tätä kunnolla ja näytä sitten, missä rahat ovat.
Minä haistan uuden Ferrarin ja plasma-TV: n. Tulkaa.
Mitä näkyy, poika?
- Näetkö? - Ehkä olisi paras odotella.
- Tullaan huomenna takaisin. - Aivan.
- Ne tulevat meitä kohti. - Mennään.
Beethoven.
Tule takaisin.
Mitä hem...? En voi usk...
Mitä sinä siellä teet?
- Roikun ylösalaisin, kun se on niin kivaa. - Ei hätää, hoidan homman.
Laskekaa alas. Köysi hankaa takamusta.
- Leikkaan köydet. - Olenko minä muka perunasäkki?
Älä leikkaa...
köyttä.
- Oletko kunnossa? - Olen, olen.
- Mikä Beethovenia vaivaa? - Apua.
Apua. Ja ottakaa tämä tankki pois päältäni.
No, Beethoven. lrti.
No niin.
- Cora? - Se on kahjo-Cora.
- Miksi hän on kahjo? - Oletko ihan hullu?
Ne muukalaiset voivat viedä tuon tytön samoin kuin ne veivät minutkin.
- Ei tarvitse selittää. - Toisin kuin muut, hän on todella hullu.
Minä haluan tietää, että mitä nämä ansat täällä tekevät?
- Jäitkö kiikkiin? - Ehkä ja ehkä en.
Täällä on ollut liikaa ihmisiä hiiviskelemässä.
Metsän oliot eivät pidä siitä. Ne sanoivat niin, telepaattisesti.
Arvaa mitä? Minä luulen, että sinä et halua kenenkään näkevän tislaamoasi.
- Mitä tislaamoa? - Luin juuri tislaamoista.
Onko se pannu-vai kolonnitislausta?
En voi vahvistaa enkä kieltää, ettäkö minulla on tislauskattila.
Mutta jos minulla olisi, niin se olisi tietysti kolonnitislauskattila.
Tislaatko kerran vai kaksi?
En tislaa, koska minulla ei ole tislaamoa.
Mutta jos olisi, niin tislaisin kolmesti saadakseni pehmeän maun.
- Jos sinulla olisi teoreettinen tis... - Mutta kuulkaa.
Mikset tule katsomaan sitä?
Mikä tislaamo on?
Niin kuin kotitekoisen viskin liike.
- Kauppa ei ole oikein käynyt. - Niinkö?
Toivoin, että olisit uusi asiakas.
Ne kaikki ihmiset siis etsivät Ritan ja Moen rahoja?
Hyvä juttu. Eivätkö he tiedä, että Rita ja Moe veivät ne mukanaan?
Ei niitä voi ottaa mukaansa, kun kuolee.
Ei, he veivät ne mukanaan. Clevelandiin.
Vai oliko se Kansas Cityyn?
Ei, he hukkuivat täällä.
Ei lehtiin voi luottaa. Ei, isä kertoi minulle.
He pääsivät pakoon, asettuivat aloilleen ja saivat lapsia.
Liittyivät kai vanhempainyhdistykseen.
Heillä oli varmaan helppo elämä.
- Saalista ei ole, vai? - Mutta Beethoven löysi kympin setelin.
Menivät aikaa sitten.
Elohimit, pyhimmät kaikista avaruusolennoista, näkivät sen.
Ja ilmoittivat siitä isälleni.
Meidän pitää lähteä.
Mutta kyllä se varmaan alkaa taas käydä kaupaksi.
Olit oikeassa. Se alkoi taas käydä kaupaksi.
Sinä haiset, Freddy-eno.
Haiskahtaa kuin olisit nauttinut liikaa happy hourseista.
- Ei voi olla totta. - Mitä nyt?
Julie ei saa haistaa minua tällaisena. Joku muu saa ajaa.
- Garrett, onko sinulla jo ajokortti? - Olen vasta 12.
Tämä näyttää tosi pahalta.
Freddy, mitä sinä olet tehnyt?
Voin selittää. Se on Coran kotipolttoista.
Haistan sen. Ulos autosta.
Voi vitsi.
Saisit hävetä. Lasten kanssa?!
En ole humalassa. Tämä on Beethovenin vika.
Ja nytkö yrität syyttää koiraa? Kädet sivuille, silmät kiinni.
- En aja humalassa. - Oikea etusormi nenälle.
Onko tämä nyt tarpeellista?
Vasen etusormi nenälle.
- Tyytyväinen? - Oikea kyynärpää nenälle.
- Mitä? - Tee vain.
Ei se ylety.
Seiso yhdellä jalalla.
Voitko hyppiä?
Vai niin.
Hyvin hauskaa.
- Netistä ei siis löytynyt mitään? - Ei mitään, mitä emme jo tiedä.
Siksi tämä onkin tehtävä vanhanaikaisella tavalla.
Näyttää tavalliselta, mutta olemme Quicksilverissä. Mikä jekku tässä on?
Odota, kunnes näet sisältä.
Rakennuksen lahjoitti joku nainen, joka oli kissahullu.
Kissat kuuluivat kauppaan.
Ne on täytettyjä.
Se luo mielenkiintoisen tunnelman.
- Mielenkiintoinen ei ole oikea sana. - Ei niin.
Tämä kaupunki on tosi outo.
Tulehan.
En ole vielä löytänyt mitään Seligeistä.
Katso "pankkiryöstöistä". Siellä voi olla luku Ritasta ja Moesta.
Hyvä ajatus.
- Etsittekö jotain? - Herra Giles.
Tutkimme vain Ritaa ja Moeta.
- Ritaa ja Moeta. - Niitä pankkirosvoja.
Aina muutaman vuoden välein joku haluaa tutkia heitä.
Tällä viikolla on ollut oikea rynnistys.
Joku tyttö - ei paikallinen - löysi kuulemma kiintoisan kympin setelin.
- Olitko se sinä? - Oikeastaan koirani, Beethoven.
Jaaha. Se on siis totta.
Saisinkohan minä nähdä sen rahan?
Itse asiassa se on Freddy-enon luona.
Ja mistähän se tarkalleen löytyi?
Emme tiedä. Mutta siksi me olemme täällä.
Että saisimme vihjeitä Ritan ja Moen viimeisestä päivästä.
- Minä en voi auttaa. - Miksette?
- Kaikki on lainassa. - Kaikki vai?
Lainassa. Ja pitkään.
Tule, poika.
Seligien tarina. Tässä se on.
Minä otan sen.
Mutta...
Mennään.
Tule.
ERIKOISKOKOELMAT
- Miksi hän sen sinne vie? - En tiedä, mutta aion ottaa selvää.
Mitä sinä tiedät kirjastonhoitaja Gilesistä?
En tiedä.
Arvaisin, että hän ehkä pitää kirjoista.
Hyvät kortit?
Jakaja ottaa kolme.
Hän on ollut täällä iät ja ajat. Pysyttelee omissa oloissaan.
Miten niin?
Garrett ja minä mentiin kirjastoon tänään, ja hän vaikutti vähän kummalta.
En väitä vastaan.
- Sinun panoksesi. - Okei, mutta yksi kysymys ensin.
Miksi sitä taas sanotaan, kun kaikki on samaa maata ja numerojärjestyksessä?
Värisuoraksi?
Ai, niin. Se se on.
Okei, panen sitten nämä kaikki.
Ota se.
Petkutit. Ei voi olla totta.
- Opi parhailta. - Murkun murskaama.
Ja ajatella, olen vasta 12.
- Minä menen nukkumaan. - Pelataan huomenna taas.
Freddyn leiri ei ole hullumpi.
- Parempi kuin Bahama-saaret? - En minä nyt ihan niin sanoisi.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Tiedätkö, mikä kuninkaallinen värisuora on?
Sitten en pelaa sinunkaan kanssasi.
Mitä nyt?
- Mitä se oli? - Beethoven taisi pelottaa murtovarkaan.
Kuulin, kuinka se ulisi. Se saattoi olla se kummitus.
- Enpä usko. - Puuttuuko täältä mitään?
En tiedä. En edes tiedä, mitä minulla on.
Hetkinen.
Jackson-kymppi on hävinnyt.
Ja katso. Tämä on jätetty sen tilalle.
Aarteenmetsästys on karannut käsistä. Mitään muuta ei siis puutu?
Ei. Tietääkseni. Luulen niin.
Kummitus vei sen. Miten muuten neilikan voi selittää?
- Tiedätkö, miten varas pääsi sisään? - Joo.
Ikkunasta, jonka jätin auki.
- Yö on kuuma. - Beethoven ulvoi.
Beethoven ei ulvo ikinä.
Kulta, älä pelkää.
Meillä on Beethoven turvanamme, minun Louisville-mailani,
ja seriffi Julie on vain puhelinsoiton päässä.
Me olemme kyllä turvassa, älä pelkää.
Tiedän. On vain vähän pelottavaa.
Älä sinä ole yhtään huolissasi.
Jos joku yrittää päästä sisään, teen Mark McGuire -temppuni ja...
Ja siinä vaiheessa minä soitan seriffi Julien apuun.
Näetkös? Enosi pitää sinusta hyvää huolta.
Minun on mentävä takaisin asemalle.
Minä...
Mahtaisitkohan sinä...
haluta, että me tulemme asemalle kanssasi.
Se ei ole tarpeen. Minulla on kaikki, mitä tarvitsen nyt.
Jatka vain hyvää työtäsi, Beethoven. Täytyy ottaa sinut ehkä apulaiseksi.
Se on mahtava.
Tiedän. Minulta meni pupu housuun.
Mutta mitä se kannattaa? Ei hän lähde ulos tällaisen tohelon kanssa.
Mikset itse pyydä häntä ulos, herra Silee?
Ei. Sinä sait jo.
Tämä on minun.
Jokaisella tässä kaupungissa on motiivi varastaa se raha.
Mistä aiot pelata seuraavaksi? Yhdestä lapsestasiko?
Phil on kaikille velkaa. Se on hänen motiivinsa.
On selvää, ettei Owen usko tulviin.
Hän on varmaankin etsinyt rahoja koko ajan.
Entäs sitten Stu? Hän tekisi mitä vain rahasta.
- Ja sitten Evie Kling. - Kuka on kiltti tyttö?
Kuka voi luottaa ihmiseen, jolla on niin ärsyttävä koira?
Ja sitten on herra Giles. Hänhän pitää niitä Rita ja Moe -kirjoja jemmassa.
Ja sinä päivänä, kun hän kuulee meidän Jackson-kympistämme, se varastetaan.
Siinä on kyllä jotain.
Aivan. Jotain outoa siinä on.
- Arvaa, mitä meidän pitää tehdä? - Mitä?
Meidän pitää mennä itse katsomaan hänen erikoiskokoelma-huonettaan.
Sovitaan vaikka näin.
Kun kulhossa on enemmän sinun kuolaasi kuin minun jäätelöäni, sinä saat sen.
Haluatko sen? Hyvä on.
Älä yhtään yritä kainostella.
Näin, kuinka et muka halunnut sitä. Tiesin kyllä, että halusit.
- Siinä hän on. - Kahdeltatoista, kuin kello.
Giles menee syömään chilipurilaisen ja yskänpastilleja. Mennään.
LOUNAALLA
Ole hyvä vain.
Julie tappaisi minut, jos näkisi.
- Miten sinä osaat tiirikoida lukon? - Olin ennen lukkoseppä.
Jotain sellaista.
- Se on tuolla ylhäällä. - Älkää koskeko mihinkään.
Kukaan ei saa tietää meistä.
Olkaa te vahdissa. Beethoven ja minä menemme vähän tutkimaan.
Alas.
Mikä osa "älkää koskeko mihinkään" - lauseesta jäi epäselväksi?
Mitä sinä teet? Lopeta.
Hiljaa, tai koko kaupunki kuulee.
Ei, ei.
Kiitos.
Eikö meidän pitänyt olla hiljaa?
Kaikki on kunnossa. Tilanne on hallinnassa.
Avain.
- Selvän teki. - No niin, nyt mennään ylös.
On sanomattakin selvää, että urani turva-alalla jäi lyhyeksi.
Tule nyt, lintukoira.
Onpa outoa.
Onkohan kympin setelimme tosiaan täällä?
On vain yksi tapa ottaa siitä selvää. Tutkitaan paikka.
Rita ja Moe.
- Tämä on vähän epäilyttävää. - Punainen neilikka.
Katsotaanpa täältä.
- Löytyykö mitään? - Ei mitään tältä vuosisadalta.
AJANVARAUSKIRJA VUODELLE 1920
Katsokaa.
- Mitä löytyi? - Negatiiveja.
Niistä ei näe, mitä ne on.
- Tärkeitä varmaan, kun ovat täällä. - Näytä.
- Mitä nyt? - Joku tulee.
Ei mitään paniikkia. Pysykää rauhallisina.
Tai mitä? Joudutaan putkaan?
- Juoskaa, kun sanon. - Aiotko ottaa aikaa?
Menkää. Ulos etuovesta.
- Meidän pitäisi kertoa Julielle. - Että panimme kirjaston sileäksi?
Pidän Juliesta, mutta putkasta käsin on vaikea tehdä hyvää vaikutusta.
- Älä nuukaile kermavaahdon kanssa. - Sitä on koko laatikollinen.
Beethoven, aamiaisaika.
Kummallista. Se ei ikinä jää pois aamiaiselta.
Minä katson etupuolelta.
Kiitos, kun tulit niin pian.
En pidä tästä. Joku alkaa olla liian vakavissaan niiden rahojen suhteen.
Muistakaa laittaa julisteet. llmoitan, jos kuulen jotain Beethovenista.
Kyllä se löytyy. Eikö niin?
Älä pelkää. Me saamme Beethovenin takaisin.
Paras mennä sisälle.
KADONNUT KOIRA! OLETKO NÄHNYT BEETHOVENIA?
Vai on se kadonnut?
Sepä harmi.
Kiitos, että saan laittaa tämän tähän. Hei hei.
Hei. Olen pahoillani, että Beethoven on kadonnut.
AARTEENMETSÄSTYKSEEN!
Ai kadonnut? Lyön satasen vetoa, että se löysi paimenkoiran ja karkasi Vegasiin.
- Miten niin? - Niin minä tekisin.
Entäs 50 sitten?
- 20. Sano nyt joku määrä. - Siinähän sinä olet.
Katsos tätä. Yksi ynnä yksi tekee kolme.
Oliko Ritalla ja Moella vauva?
Tiedän, kuka vei Beethovenin.
Anteeksi häiriö, mutta minulla on vähän kysyttävää.
- Mistä asiasta? - Oletko nähnyt Beethovenia?
Katsokaa Wienin keskushautausmaalta. Mozartin haudan vierestä.
- Hyvin hauskaa. - Tarkoitin Beethoven-koiraa.
- Olitko kotona viime yönä? - En, siivosin kirjastoa.
Ja föönäsin märkiä kissoja.
Tiedämme, kuka te olette. Rita ja Moe Seligin poika.
Aivan naurettavaa.
- Miksi olet niin varma? - Kahjo-Cora sen sanoi.
Että Rita ja Moe pääsivät karkuun.
Ja että myy kotipolttoista avaruusolennoille.
Aloin miettiä, että jos he pääsivätkin pakoon?
Se selittäisi sen, ettei ruumiita ole löytynyt. Ja Cora puhui myös lapsesta.
Näytä kuva, jonka kehitit siitä negatiivista, Garrett.
Jota te piilottelitte, herra Giles.
Mutta sen ratkaisi vasta tämä.
Kirjaimet kaupan ikkunassa.
"Giles" on...
"Selig" takaperin.
Tietysti. Anagrammi.
Mitäs sanotte, herra Giles?
Sinä se vasta etsivä olet, etkö vain?
Se on totta. Äiti ja isä selvisivät syöksystä järveen.
He eivät koskaan päässeet sen yli. Se pelästytti heidät kunnolla.
He pakenivat Kanadaan ja lopettivat pankkiryöstöt.
Koko ajan ihmiset ovat etsineet väärästä paikasta.
He hautasivat kaikki ryöstösaaliinsa siihen vanhaan elohopeakaivokseen.
He pelkäsivät liikaa tulla takaisin Amerikkaan.
Ja ainoa kartta rahojen kätköpaikasta meni auton mukana järveen.
Heidän kuolemansa jälkeen päätin tulla etsimään rahoja.
En löytänyt mitään.
- Miksi sinä luovutit? - Väsyin.
Luulin, että salaisuuteni oli turvassa, kunnes koirasi löysi osan saalista.
Joten joudunko minä nyt putkaan?
Entä Beethoven? Otitko sinä sen?
Olkaa hyvä ja etsikää. Minä en ottanut sitä.
Se ei ole täällä. Täällä on liian siistiä.
Uskokaa pois, sitä on vaikea kätkeä.
Sitten ei ole mitään syytä pidättää sinua. Et ole vanhempasi.
Eli jollei hänellä ole Beethovenia, niin kellä sitten?
Totuuden hetkesi on koittanut, rakki.
Tule tänne.
Näytän sinulle jotain.
Näetkö tämän? Matkalippuni pois tästä läävästä.
Inhoan tätä paikkaa.
Näetkö? Hyvä on, katso.
Nuuhkaise tätä seteliä. Tällaisia meidän pitää löytää, onko selvä?
Viet minut niiden rahojen luo, tai hautaan sinut tähän paikkaan.
Tule. Alas nyt.
No niin. Anna mennä vain.
Älä hävitä sitä nyt. Olen uneksinut tästä päivästä.
Tiedätkö, että tästä rupukylästä ei saa edes kunnon maitokahvia?
Tule nyt. Tästä tulee mahtavaa.
Luuletko olevasi fiksumpi, vai? Minua et naruta.
Haaskaan aikaani kaupungissa, jossa juntit pitävät keksejä hienoina leivoksina.
Kuka antoi luvan pitää taukoa?
Tule nyt, haisuhenki.
Mitä hit...?
Odota.
Odota, minne sinä menet?
Mitä sinä teet? Minne sinä...?
Tänne takaisin.
Tule heti takaisin.
- Kuulitko? - Joo.
Tule.
Mitä sinulle on tehty?
- Onko nyt parempi olla? - Missä sinä olit?
Minne sinä menet?
Tule tänne.
Se haluaa, että seuraamme sitä. Tule.
Emmekö aio seurata sitä?
Tämä touhu alkaa käydä vähän hulluksi. Haluan saada sinut ehjänä kotiin.
Eli nyt sinä siis uskot kummituksiin?
Ei, vaan että ehkä minun pitäisi alkaa kerrankin käyttää järkeäni.
Minusta meidän pitää pukeutua, hakea Garrett ja etsiä ne rahat.
Entä kummitukset?
Joskus vain on hypättävä veteen ilman kellukkeita.
Olemme olleet täällä jo tarpeeksi kauan. Kohta on jo valoisaa.
Vielä vähän aikaa. Meidän on pakko olla lähellä.
Sepä se. Eteen voi tulla jotain, josta emme selviä.
Hetkinen. Nyt se on löytänyt jotain.
- Kukas tänään jäi kiikkiin? - Täällä.
- Tule nyt. - Kuka siellä on?
QUICKSILVERIN KAIVOS PÄÄSY KIELLETTY
Se on varmasti tuolla. Garrett, mennään.
Tulkaa takaisin. Emme tiedä, kuka meillä on vastassamme.
- Tule, Freddy-eno. - Tulkaa takaisin, lapset.
Katso nyt.
Ettekö tiedä, että kaivoskuilut ja lapset tietävät katastrofia. lnhoan tätä.
Mitä nyt?
Voi vitsi. Se kaivaa.
- Mitä nyt, poika? - Se löysi jotain.
- Mitä me tässä odottelemme? - Sinähän inhoat kaivoskuiluja.
Mutta rakastan haudattuja aarteita. Beethoven, kaiva tai mene pois tieltä.
Siinäkö se oli? Työvuoro loppui, vai?
Täältä on paras löytyä muutakin kuin luu taikka suutun todella.
Hetkinen.
Mikä se on?
- Tässä se on. - Rahat.
Ei voi olla totta.
Avaa se.
- Olemme rikkaita. - Ihanaa.
Jättipotti.
Edessänne on Moen ja Ritan rahat.
Otetaan ne ylös. Kiitos, Beethoven.
Pannaan ne laukkuun.
Nyt tarvitaan hyvän raha-asiainneuvojan palveluksia.
Mitäs tämä on? Mekaanikko, jonka auto ei käynnisty?
Mitä nyt?
Näyttää siltä, että tarvitsemme kyydin.
Haloo?
Julie, kuuletko sinä? Täällä on Freddy.
- Ei Eddie, Freddy! - Missä sinä olet?
Joku katkaisi johdot autostani.
Löysimme rahat, mutta olemme Old Lake View -tiellä.
- Voitko tulla hakemaan? - Linja katkeilee.
Old Lake View -tiellä.
- Tule hakemaan meidät. - Tulen heti.
Haloo?
- Julie on tulossa. - Hyvä.
Kai.
- Se tekee noin vain kun... - Se kuulee kummituksia.
Beethoven, takaisin.
- Minne te luulette menevänne? - Ei.
Tämä menee ihan hulluksi. Meidän pitää odottaa Juliea.
Tulkaa tänne. Täällä on jotain.
Kummitukset. Rita ja Moe.
- Beethoven. - Ei.
Mitä hittoa...?
Cora? Voi että.
Kouluta tuota hirveä. Se kaatoi minut jo toistamiseen.
- Cora, mitä tämä on? - Mikä tämä?
Tämä. Että esität kummituksia.
Kummituksia ei siis ole ollutkaan?
Jollen olisi suostunut, Genesis 1 olisi säteilyttänyt minut heti avaruuteen.
Enkä ole valmis lähtemään, se on varma.
Ja sitten kun olen valmis, en kyllä varmana lähde Saturnukselle.
Siis muukalaisetko ovat tämän takana?
Älä ole hölmö. Ei muukalaiset, vaan Harold.
- Harold Herman sai sinut tekemään näin? - Hän puhui muukalaisille.
Hän se sanoi, että koirat ulvovat kummituksille.
Haluatteko ulvontaa?
Harold antoi tämän. Jotta houkuttelisin teidät tänne.
Rahat.
Poissa.
Ei onnistu.
Beethoven. Odota.
Älä nyt. Ei nyt taas.
Pois siitä.
Seis. Mene pois.
Pois siitä.
Oletko kunnossa? Nyt saatkin selittää.
Hän kidnappasi Beethovenin. Älä päästä karkuun.
Irti nyt.
- Luovuta jo. - Puhu vain omasta puolestasi, rasvari.
Puskii.
Kiva selätys, iso kaveri.
Tämä on rahojen ottamisesta ja tämä koiran viemisestä.
Tasaajan kuolemanote. Isä olisi ylpeä.
Moen ja Ritan kummitus. Täytyy myöntää, että neilikka oli hieno ele.
Harold Herman, sinut on pidätetty.
Koiravarkaus, holtiton ajo, kolaripaikalta pakeneminen... ja tämä on vasta alkua.
- Annan sinulle potkut. - Etpä, olen vaaleilla valittu virkamies.
- Minä voin antaa potkut kenelle haluan. - Mennään.
Ansaitsen rahat. Hirveä rapakylä.
Että joku tyhmä koira ja teini-ikäinen tuhosivat poispääsyni.
- Ei hän ole teini-ikäinen. - Ansaitsen ne rahat.
- Hän on vasta 12. - Sinun on päästettävä minut.
Et sinä ole hölmö. Olet sankari.
Uusi kirjasto on tosi hyvän näköinen.
Ritan ja Moen rahoilla saatiin paljon aikaan.
Hyvänä kansalaisena olo on poikaa.
Bussi tulee vasta 10 minuutin kuluttua.
Hetki. Ollaanko me liian aikaisessa?
Älä nyt noin ylläty. Ei tämä ole ensimmäinen kerta.
- Milloin sitten? - No...
En silti valehtele, vaikken nyt juuri muistakaan. Onko sinulla kaikki?
Karkit, korvalappustereot, lippu...
Lippu.
Enkö minä antanut sen lipun sinulle?
Luulen antaneeni. Annoinko minä?
Menit lankaan.
Tosi hyvä. Teki suuren vaikutuksen.
Poliisit.
Juoskaa te, minä yritän pidätellä heitä Beethovenin kanssa.
- Luulin jo, etten ehtisi. - Tuolla kaunokaisellako?
475 hevosvoimaa, 0-60 4,8 sekunnissa.
Se on tosi hieno. Siitä saan kiittää yhtä komeaa ja rohkeaa aarteenetsijää.
No...
Enkö vain, Beethoven? Olet sankarini.
- Kiitos partioautosta. - Beethoven kai teki sen ihan yksin?
Sinua kiitän päivällisellä tänä iltana.
Siinä se tulee.
Se on kai sitten virallista. Pikku juhlamme ovat ohi.
Laitetaanpa homma liikkeelle.
Ei tarvitse. Saan sen kyllä.
Tässä on perulainen kristallisi.
Mitä sinä teet?
Anteeksi, Garrett.
Voin kai nyt kertoa, ettei se oikeasti ole Machu Picchusta.
- Ei vai? - Se on karamelliä.
Haluatko?
- Valehtelit. - Piti ajatella nopeasti.
Sinä aioit jänistää ja jäädä paitsi mahtavasta seikkailusta.
Oletko vihainen?
- Aika lähteä, Sara. - Mutta kyllä se unohtuu.
Meillä tulee sinua ikävä. Sinua myös, Beethoven.
Hei hei, Julie. Hei, Garrett.
- Halusin... - Kiitos.
- Minä... - Freddy-eno...
Odota. Minulla on sinulle jotain.
Kiitos. Minä vain mietin...
Voisinko varata paikan Freddyn leiriltä ensi kesäksi?
Se vähän riippuu. Siitä, että aiotko peitota minut pokerissa vai et.
Aion nylkeä sinulta kaiken.
- Hei hei, kulta. - Hei hei.
Sinäkin voit tulla. Mutta saat tehdä jotain tuolle kuolaamiselle.
Tule nyt, Beethoven.
- Hei, Sara. - Nähdään ensi kesänä.
Hei, Beethoven.
Laitan banana splitin valmiiksi.
Minulla tulee ikävä Freddy-enoa.
Uskomatonta, että sanon tämän, mutta minulla tulee tätä kaupunkia ikävä.
Vaikka se onkin niin outo.
Pian piiloon. Se on Vauveli.
Liian myöhäistä.
Kultamuru, paikka. lstu.
Vauveli. Vauveli, miksi?
Ei, ei hieno nainen käyttäydy noin.
Näyttää siltä, että jollekin tulee sinua ikävä.
Luuletko, että nyt kun Quicksilver on vähän rikkaampi, se on vähemmän outo?
En minäkään.