TRANSYLVÁNIE, 1887
Žije!
Tamhle je! Zkuste to ještě jednou!
Úspěch!
To jste vy, hrabě?
Již jsem přestával doufat, Victore.
Je škoda, že váš velký triumf narušuje
taková maličkost, jakou je vylupování hrobů.
Já vím.
Musím odsud pryč!
Kam chcete utéct, Victore?
Vaše prapodivné experimenty z vás učinily ve většině
civilizovaných zemí psance.
Odvezu ho někam, kde ho nikdo nenajde.
Ne, Victore.
Přišel čas, abych se vlády nad ním chopil já.
Jak to myslíte?
Proto jsem vás sem pozval. Dal jsem vám tento hrad,
- vybavil jsem vám laboratoř. - Říkal jste,
- že mé práci věříte. - A to je pravda.
Ale jelikož to je, jak jste sám podotkl,
triumf vědy
nad Bohem,
je třeba, aby sloužil mému účelu.
Jakému účelu?
Panebože!
Raději bych se zabil, než abych něčemu takovému posloužil.
Nebudu vám bránit. Vás už nepotřebuju, Victore.
Potřebuju jen jeho.
On je ke všemu klíč.
Nikdy bych nedovolil, aby byl použit k něčemu tak strašlivému.
Já ano.
Navíc na tom mé nevěsty trvají.
Igore! Pomoz mi!
Byl jste ke mně tak hodný, doktore.
Pozorný. Starostlivý.
Ale on mě platí.
Ustupte.
Mě nemůžete zabít, Victore.
Já již mrtvý jsem.
Doktore Frankensteine!
Hele! Míří k větrnému mlýnu! Za ním!
Zapalte to! Honem!
Bible svatá
Proč?
Vampýři!
Zachraň se, kdo můžeš!
Otče!
O rok později, Paříž
Hledá se - živý či mrtvý
Dobrý večer.
Jste kus chlapa. Vás nebude snadné strávit.
To by mě vážně mrzelo.
V Londýně jsem vás minul.
To jste teda neminul! Pěkně jste mě dostal.
Doktore Jekylle, hledají vás Rytíři Svatého řádu.
Teď jsem pan Hyde.
Pro vraždu dvanácti mužů, šesti žen, čtyř...
...dětí, třech koz a pro ošklivý masakr na drůbeži.
Tak vy jste ten skvělý Van Helsing.
A vy jste vyšinutý psychopat.
Každý máme něco.
Mí nadřízení si přejí, abych vás přivedl živého,
a oni se pokusili extrahovat vaše lepší já.
Tím jsem si sakra jistý.
Já osobně bych vás raději zabil a celé to odpískal.
Tak to necháme na vás.
Pusťme se do toho.
Deset, dvacet, třicet...
Už jdu!
Ach, ty zvony!
Ne, ne.
Tohle asi nepotěší.
Ach, ta Paříž.
Pojďte sem!
Vsadím se, že oceníte ten nádherný výhled.
Velice mě těšilo. Sbohem.
Ne, ne, ne!
A teď já.
Odpočívej v pokoji.
Van Helsingu!
Vrahu!
Vatikán, Řím
Dejte mi rozhřešení, Otče.
Zhřešil jsi. To ti jde velmi dobře.
Rozbil jsi rozetové okno!
Nechci být malicherný, ale to okno rozbil pan Hyde.
Bylo ze třináctého století! Staré víc jak šest set let!
- Za to bych ti dal týden v pekle. - To by byla příjemná změna.
Aby sis to nevykládal špatně. O tvých výsledcích není pochyb,
ale tvoje metody poutají příliš mnoho pozornosti.
Vývěsky, že jsi hledán, nás netěší.
Myslíte, že mě těší být nejhledanější muž v Evropě?
Proč mi s Řádem nepomůžete?
Protože neexistujeme.
Tak já taky ne.
Když jsme tě našli polomrtvého na schodech tohoto kostela,
věděli jsme, že budeš poslán vykonávat Boží dílo.
- Proč ho nevykonává sám? - Nerouhej se!
Ztratil jsi paměť jako pokání za minulé hříchy.
Jestli ji chceš zase získat,
měl bys jeho volání vyslyšet.
Bez nás by se svět ocitl v temnotě.
Vlády a říše vznikají a zanikají,
ale my chráníme lidstvo před nebezpečím již od nepaměti.
Jsme poslední obranou proti zlu,
o jehož existenci nemá lidstvo ani ponětí.
Pro vás jsou tyhle zrůdy jen zlo, které je třeba vymýtit.
Ale já stojím u jejich smrti,
kdy se stávají zase lidmi, jimiž byli.
Pro tebe je to zkouška víry.
Potřebujeme, abys jel na východ,
až do Rumunska.
Je to proklatá země,
sužovaná strašidelnými tvory.
Velí jim jistý hrabě Dracula.
Dracula?
S něčím takovým jste se ještě nesetkal.
Před čtyřmi sty padesáti lety
transylvánský kníže jménem Valerius Starší
přísahal, že nikdo z jeho rodiny nevstoupí do nebe,
dokud nepřemůžou Draculu.
To se jim nepodařilo
a rodina jim již pomalu dochází.
Jeho potomek, Boris Valerius. Král cikánů.
Zmizel téměř před dvanácti měsíci.
Jeho jediný syn, princ Velkan, a jeho dcera, princezna Anna.
Jestli zemřou dřív, než se jim podaří přemoci Draculu,
neprojde devět generací
jejich rodiny svatopetrskou branou.
Po více než čtyři století
brání tato rodina naše levé křídlo.
Obětovali své životy.
Nemůžeme je nechat sklouznout do očistce.
A proto posíláte do pekel mě.
Svým způsobem.
Tohle zde nechal Valerius Starší před čtyřmi sty lety.
Neznáme jeho účel,
ale jen tak by nám to tu nenechal.
Latinský nápis se dá přeložit takto:
„Ve jménu Boha otevři tyto dveře.“
Zde je insignie.
Ano, je stejná jako tvůj prsten.
V Transylvánii bys mohl nalézt odpověď, kterou hledáš.
Rychleji, prosím! Rychleji!
Rychleji!
Už to bude.
Tady jsi.
Přivedl jsi Hydea zpět, nebo jsi ho zabil?
Zabils ho. Proto se zlobí.
Když máš někoho přivést zpět, nechtějí jeho mrtvolu.
Máš špatnou náladu. Pojď.
Tohle by ti ji mohlo zvednout.
Meč dokáže udělat každý pitomec.
Omlouvám se, otče.
- Pojď sem, Carle. - Vem si tohle.
Věnec z česneku. Svěcená voda.
Stříbrný kolík. Krucifix.
Proč si nemůžu vzít tohle?
Tys ještě upíra nehonil.
Upíři, obludy, čarodějové. To je jedno.
- Nejlepší jsou vaření. - Ne, všichni nejsou stejní.
Upír není jako čaroděj. I moje babička dokáže zabít čaroděje.
Nikdy jsi neopustil opatství.
- Tak jak víš o upírech? - Čtu.
Tohle je novinka.
Glycerin 48.
Pardon! Omlouvám se!
Jsi normální?
Tady je vzduch naplněn závistí.
To je můj nejnovější vynález. Plynný pohon.
Dokáže katapultovat šípy velkou rychlostí
v rychlém sledu. Zmáčkni kohoutek a drž ho.
Znám historky z Transylvánie.
Tohle potřebuješ. Dílo génia.
- Jestli to neříkáš jen ty. - Říkám to já.
Jsem jako roh hojnosti talentu.
To je tvůj vynález?
Pracuju na tom už dvanáct let.
Magma z Vesuvu
se zásaditou složkou z pouště Gobi.
- Jedinečná záležitost. - K čemu to je?
Nevím, ale určitě to bude mít úspěch.
Ty nevíš, co to dělá?
To jsem neřekl. Řekl jsem, že nevím, k čemu to je.
Dělá to světlo,
které se vyrovná slunečnímu.
A k čemu se to hodí?
Možná k oslepení nepřátel.
Paprsek oslepující šelmu.
Využij svou fantazii.
Ne. Využiju tu tvou. Pojedeš se mnou.
- To ať mě teda svatá hlava... - Ty kleješ.
Ne moc dobře, ale jsi přece mnich.
Neměl bys klít vůbec.
Vlastně jsem pořád jenom fráter. A klidně můžu klít.
Sakra!
Kardinál nařídil, abys mě držel naživu.
- Co nejdéle. - Ale já přece patřím do laboratoře!
Já nechci do Transylvánie!
Tak pojď.
Dracula tě nepustil jen tak zbůhdarma.
Vytáhněte mě!
Zaseklo se to!
- Ne, Anno! Zabije tě! - Je to můj bratr!
Odřízni lano! Dělej!
Velkane!
Najdi mou zbraň!
Najděte Velkanovu zbraň! Potřebuje stříbrnou kulku!
Anno! Rychle!
Uhněte!
Anno, pozor!
Utečte!
Velkane.
Bože,
pomoz nám.
- Co si pamatuješ? - Teď ne, Carle.
Něco si pamatovat musíš.
Pamatuju si, jak jsem bojoval s Římany v Masadě.
- To bylo v roce 73 po Kristu. - Chtěls to vědět.
Proč je tak nutné
toho Draculu zabít?
- Protože je to syn Ďábla. - A mimo to?
Když zemře, zemře všechno, co pokousal a vytvořil.
A mimo to?
Vítejte v Transylvánii.
- Takhle to chodí vždycky? - Více méně.
Vy tam! Otočte se!
- Chci vás vidět! - Proč?
Tady cizincům moc nevěříme.
Cizinci tu dlouho neobstojí.
170 centimetrů na 70 centimetrů.
Nyní vás odzbrojíme.
Můžete to zkusit.
Nepodrobíte se našim zákonům?
- Lidské zákony mi nic neříkají. - Dobře.
Zabijte je.
- Přišel jsem vám pomoct. - Nepotřebuju vaši pomoc.
Vážně?
Všichni dovnitř!
Schovejte děti!
Zůstaňte tady.
Vy tu zůstaňte! Mě chtějí zabít!
- Maryško, zabij toho cizince. - S radostí.
Utíkejte!
Carle! Nefunguje to!
Zkus jim mířit na srdce!
To kvůli slunci.
Van Helsingu.
Létáš ráda?
Zdravím tě, Anno.
Taky tě ráda vidím, Aleero.
Udělala jsem ti něco v minulém životě?
Nehraj si na upejpavou, princezno.
Vím, co se skrývá ve tvém roztouženém srdci.
Doufám, že máš srdce, Aleero,
abych ti do něj mohla vrazit kůl.
Tohle by mělo zabrat.
Svěcená voda!
Přestaň si s ním hrát, Maryško, a skoncuj to.
Jaká škoda.
Kostel!
Třicet let.
Krev krásně vyzrálá.
Ahoj, Anno, drahoušku.
Poslední z rodu Valeriů.
Cítím, jak jí v žilách pulsuje krev.
Letí sem!
Chci kousnout jako první.
- Zabil nevěstu! - Zabil Maryšku!
Zabil jsi Maryšku!
- Zabil jsi upíra! - A to není dobré?
Upíři zabíjejí, jen aby přežili.
Nejvýš dva lidi za měsíc.
Teď budou zabíjet, aby se mstili.
- To jsi vždycky tak populární? - V zásadě ano.
Jaké jméno mám vytesat na váš náhrobek, pane?
Jmenuje se Van Helsing.
Vaše pověst vás předchází.
Příště se držte poblíž. Mrtvá nejste k ničemu.
Něco se vám nedá upřít. Kuráž tedy máte.
Jako první po stovce let zabil upíra.
Za to si zaslouží sklenku.
Maryško.
Proč nás nenechají na pokoji?
Nezabíjíme víc, než potřebujeme, a méně, než na co máme právo.
Mohou říci totéž o sobě?
Nezdůraznil jsem snad, jak je důležité
skoncovat s Valeriy?
Jsme tak blízko naplnění našich snů!
- Přišli jsme o Maryšku! - Pane.
Nebojte se, holčičky.
Najdu si jinou nevěstu.
- To pro tebe znamenáme tak málo? - Copak nemáš srdce?
Ne! Nemám srdce! Necítím lásku!
Ani strach!
Ani radost!
Ani stesk!
Jsem prázdný!
A budu žít navěky.
- Můj pane. - Není to tak zlé.
Válčím s celým světem
a se všemi živými dušemi.
Ale brzy začne konečná bitva.
Kdopak je náš nový návštěvník?
Uděláme si z něj malý aperitiv.
Jsme příliš blízko svému úspěchu, než abychom to vzdali.
- Ne! - Poslední pokus nevyšel!
Prosím! Slib, že to nebudeš zkoušet znovu.
Mé srdce by to zklamání znovu nevydrželo.
Pojďte ke mně.
Nebojte se mě.
Všichni se mě bojí.
Až na mé nevěsty.
Igore!
Ano, pane?
Proč toho tvora trápíš?
Už to tak prostě dělám.
Pamatuj: „Čiňte jiným tak,
než oni tak učiní mně.“
A teď jděte. Všichni!
Na Frankensteinův hrad!
Ano, zkusíme to znovu.
- Jak jste se sem dostali? - Po moři.
Opravdu?
- Po Jaderském moři? - Kde najdu Draculu?
Žil v tomto domě před čtyřmi sty lety.
Nikdo neví, kde žije teď.
Můj otec před tím obrazem strávil hodiny.
Hledal jeho brloh.
- Proto jste sem přijel? - Můžu vám pomoct.
- Mně nemůže nikdo pomoct. - Můžu to zkusit.
Při takovém zkoušení můžete umřít. Jako celá moje rodina.
- Stačím na to sama. - To jsem si všiml.
Upíři zaútočili za denního světla. Bylo to nečekané.
Už se to nestane.
Proč útočili za denního světla?
Aby mě překvapili.
Snaží se zlikvidovat mou rodinu.
- Proč? A proč teď? - Ptáte se na mnoho věcí.
Většinou se ptám na dvě věci.
Co je to a jak to zabít?
Můj otec strávil většinu života hledáním odpovědí.
Probíral se ve věži rodinným archivem.
Carle! Začni v té věži.
Musíte zůstat naživu, dokud Dracula nezemře.
Kdo ho zabije, když ne já? Kdo projeví odvahu, když ne já?
Samotnou vás přemůžou a zničí.
A taky ve tmě nevidíte.
Ráno se za ním pustíme.
Společně.
Někteří o vás říkají, že jste vrah, pane Van Helsingu.
A jiní říkají, že jste světec. Jaká je pravda?
Řekl bych, že od každého trochu.
- Slíbila jsem vám sklenku. - To je pravda.
Nálevna je na konci chodby. Poslužte si.
Já odcházím.
Je mi líto, že to břemeno nesete sama.
S tím se nedá nic dělat.
Je mi líto vašeho otce a bratrů.
Zase se s nimi setkám.
Transylvánci vidí jasnější stránku smrti.
- Ona je jasnější stránka smrti? - Ano. Jen není tak snadné ji najít.
I toho je mi líto.
Van Helsingu!
Van Helsingu?
- Velkane? - Anno.
Panebože! Ty žiješ!
Mám jenom chvilku.
- Ale je tu vlkodlak. - To nevadí! Poslouchej!
Znám Draculovo tajemství. Je to...
Velkane.
Ne!
Utíkej, Anno!
Anno!
Není vám něco?
Proč to smrdí jako mokrý pes?
Vlkodlak!
Přesně tak. Potřebuješ stříbrnou kulku.
Výborně.
Kdo tady koho honí?
Krásná noc. Mně je trochu těsná,
ale pro vás bude přesná.
Jaká souhra náhod.
Vidím, že vás vlčí muž ještě nedostal.
Ale snaží se.
- A vás to nijak neznepokojuje. - Já ho neohrožuju.
Já jsem ten, kdo po něm uklízí,
jestli mi správně rozumíte.
Na kopání hrobů je trochu pozdě.
Na to není nikdy pozdě.
Nikdy nevíte, kdy se vám bude čerstvý hrob hodit.
Pardon. Jsem už taková povaha.
- Pospěšte si! - Ne!
- Proč? - Dusíte mě.
- Řekněte mi, proč ne? - To nemůžu. Kdyby to lidé věděli.
Už to není váš bratr, Anno!
- Vy jste to věděl? - Ano.
Před tím nebo po tom, co jsem vám nedovolila střílet?
Před tím.
A přesto jste ho chtěl zabít!
Je to vlkodlak! Bude zabíjet lidi!
Nemůže za to! Není to jeho vina!
Bude zabíjet!
Víte, co je to odpuštění?
Ano. Často ho žádám.
Dracula to prý může zlomit.
Chtěla bych bratra zachránit.
- Jdu na to. - Ne.
- Musím najít Draculu. - Musím najít svého bratra!
Nasadil za mě svůj život. Nikdo jiný z mé rodiny nezbyl.
Nenávidím Draculu víc, než si dokážete představit.
Všechno mi vzal, zůstala jsem na světě sama.
Pamatovat si ty, které jste milovala a o které jste přišla,
musí být asi horší než nepamatovat si vůbec nic.
Dobrá.
Najdeme vašeho bratra.
- Igore! - Ano, pane?
- Kdy budeme připraveni? - Brzy, pane. Velmi brzy.
Bez dobrého doktora to není snadné,
ale trpaslíci si vedou dobře.
Ne!
Dobře.
Pro mě je to osobní. Jde o mou rodinu a čest.
Proč to děláte vy? Co z toho máte?
Nevím. Možná jde o seberealizaci.
Co jste z toho měl doposud?
Noční můry.
Vlkodlaci pelichají jen do prvního úplňku.
Než je kletba plně pohltí.
- Co je to za místo? - Frankensteinův hrad.
Ale měl by být opuštěný.
Nechápu to.
Muž, který zde žil, byl před lety zabit.
- Mimo jiné to byl vykradač hrobů. - Než zmizel
vloni váš otec.
Ano, když hledal Draculu. Byl na cestě k moři.
Nikdy jsem u moře nebyla.
Vsadím se, že je úžasné.
Vlkodlaci jsou před prvním úplňkem jako utržení.
Nedají se ovládat.
Dám vám lehký úkol:
zjistit, kdo je náš nový návštěvník,
a vy se zastavíte na kus řeči se svou sestrou.
Vynechejte ji z toho. Nezná vaše tajemství.
A já si ho brzo vezmu s sebou do hrobu.
Nežádejte si smrt tak rychle. Chci, abyste byl užitečný.
Raději bych zemřel než pomáhal.
Nebuďte nudný. Všichni zemřou.
Až odbije
půlnoc,
musíte mě poslouchat.
Je vám to povědomé?
Otče?
Ne!
Nebyl k ničemu.
Doufám, že s jedem vlkodlaka ve vašich žilách,
budete vy užitečnější.
Mně se možná nezdařilo vás zabít. Ale moje sestra to dokáže.
Nikdy!
Trpaslíci.
Draculovi sluhové. Pilní, ale zlí.
Pokud budete mít možnost je zabít, udělejte to.
- Jinak s vámi bude zle. - Ano.
Používají Velkana k nějakému pokusu.
Ještě stále s nemocí bojuje.
- Pořád má naději. - Anno!
Váš bratr nemá naději.
Ale ostatní můžeme zachránit, když zabijeme Draculu.
Začněme!
Neflákejte se! Honem!
- Už jste to někdy viděla? - Ne.
- Co je to? - Potomci.
Cože?
Muž se třemi nádhernými ženami čtyři sta let?
Upíři jsou chodící mrtví.
A jejich děti se rodí mrtvé.
Chce je oživit.
Dáma má přednost.
Dracula a jeho nevěsty zabíjejí jen jednoho dva lidi za měsíc.
Jestli všechny tyhle oživí...
- Zapni to! - Ano, pane.
Co to děláte?
Dívám se, s čím máme tu čest.
Tak tohle je výsledek upířího páření.
Pojďte.
Potřebují potravu. Poučte je!
A modlete se k Ďáblu,
aby to tentokrát přežili!
- Přichází moje chvíle. - Počkat!
Konečně mi věnujete pozornost.
Velmi zajímavé.
To není dobré. Musím někoho zavolat.
Dokážu rozpoznat povahu muže podle tlukotu jeho srdce.
Většinou mi stačí se přiblížit
a mohl bych na ten tlukot tančit.
Je zvláštní, že vaše srdce je tak klidné.
Honem!
Atmosféra musí být elektrizující.
Zapojte generátory.
Zapněte dynamo!
Dochází nám proud.
Ten člověk nestačí.
Velkan.
Kristepane.
Jezte, drahouškové! Jezte!
Odpočívej v pokoji.
Dobrý den, Gabrieli.
Nesmíme přijít o pánovy potomky!
To je tvůj stříbrný kolík?
Jak už je to dlouho? Tři sta, čtyři sta let?
Ty se nepamatuješ, viď?
Co bych si měl pamatovat?
Jsi sám velký Van Helsing!
Vyškolený mnichy a mullahy od Tibetu až po Istanbul.
Chráněnec samotného Říma!
Avšak stejně jako já všemi ostatními pronásledován.
Rytíři Svatého zákona o vás vědí.
A vy víte o mně.
Je toho mnohem víc.
Máme za sebou dlouhou historii, Gabrieli.
Napadlo tě někdy, proč máš tak strašlivé noční můry?
Vidíš strašné scény ze starověkých bitev.
Odkud mě znáte?
Velkane...
Ne! Neodvazuj mě!
To nesmíš! Nedělej to!
Odvedu tě domů.
Velkane, to nic. Odvedu tě domů.
Mám ti osvěžit paměť?
Říct ti pár podrobností ze tvé mrzké minulosti?
Tuto konverzaci si nejspíš necháme na jindy.
Dovol, abych se ti ještě jednou představil.
Jsem hrabě Vladislaus Dragulia.
Narozen v roce 1422.
Zavražděn v roce 1462.
Pomoc! Pomozte mi!
Mám pocit, že jsme se tu moc zdrželi.
- Našel jsi ty děti? - Ještě ne.
- Co se stalo? - Prostě zemřeli.
Jak vám to splatím?
To nesmíte! Jste mnich!
Vlastně jsem jen fráter.
Je mi to líto, pane. Stále to zkoušíme,
ale obávám se, že nejsme tak chytří jako doktor Frankenstein.
Vskutku.
Zdá se, že ten dobrý doktor si své tajemství odnesl do hrobu.
Vem si je!
Zabij je!
Stříbrný kolík? Krucifix?
Myslíte, že jsme to nezkusili?
Stříleli jsme na něj, probodli ho,
pokropili svěcenou vodou, probodli jsme mu srdce,
a přece stále žije. Chápete to?
Nikdo neví, jak Draculu zabít.
To jsem měl vědět o něco dřív.
Nedívejte se tak na mě.
Měl jste pravdu. Omlouvám se.
Už to není můj bratr.
Máte rodinu, pane Van Helsingu?
To nevím. Doufám, že to zjistím.
To mě drží při životě.
- Na to, co vás drží při životě. - Absint. Velmi silný.
Nesmí se vám dostat na jazyk, to by...
Upír.
Vampýři!
Už si vzpomínám.
„I muž čistého srdce po nocích se modlící,
státi se může vlkem, když kvete oměj vlčí mor
A měsíc jasně září.
Jiného krev stráví po slunce západu.
A tělo jeho létá.“
Něco tady je.
A je to masožravé.
Ať už je to cokoli, vypadá to na člověka.
Má nohu číslo padesát. A zhruba 160 kilogramů.
Přes dvě stě padesát centimetrů,
kulhá na pravou nohu a má tři měděné zuby.
Jak to můžete vědět?
Stojí za vámi. Utíkejte!
Kristepane! To je Frankensteinova zrůda!
Zrůda? Kdo je tady zrůda?
Nikomu jsem nic zlého neudělal,
a přitom mě všichni chtějí zabít.
Co chcete?
Právo na bytí.
Ne!
- Musíme to zabít! - Počkat!
Jestli si ceníte života svého a svých bližních,
musíte mě zabít!
Jestli mě Dracula najde...
Jsem klíčem ke stroji svého otce.
Klíč k životu.
K životu Draculových dětí.
Včera v noci je probudil.
Dvě.
Ti patřili jen jedné z nevěst,
byl to jediný vrh.
A zemřeli stejně jako při posledním pokusu.
Pouze se mnou jim může dát trvalý život.
Je jich víc?
Tisíce.
Tisíce dalších.
Slyšel jste ho!
Můj život, moje práce je potírat zlo.
Já zlo vycítím.
Ale tenhle muž,
ať už ho vytvořilo jakékoli zlo,
není zlem ovládaný. Proto ho nemůžu zabít.
- Já můžu. - Dokud jsem tu já, tak ne.
Anno.
Vaše rodina se snaží zabít Draculu 400 let.
Třeba nám ten chudák pomůže.
Panebože! Viděl nás!
Teď si pro něj přijdou,
a my už je nezastavíme.
Pokud ho můžu dostat do Říma, můžu ho chránit tady.
Ten obraz oživl,
ti tvorové na sebe zaútočili.
- Co to znamená? - Nevím.
Hlavně na něj nezírej, Carle.
Já zírám.
Je to muž?
Sedm mužů nebo jejich částí.
Tím, že jste jim mě ukázal,
jste odsoudil celé lidstvo!
Transylvánští koně jsou ještě rychlejší
než vlkodlak.
Všechno ostatní je na vás.
- Pusťte mě! - Kam chcete jít?
Nevím, jestli jste se už viděl,
ale těžko splynete s davem.
TRANSYLVÁNIE
KARPATY
BUDAPEŠŤ
Ten tvor nesmí být zničen!
Zachraň ho! Zachraň tu zrůdu!
Kůly!
Carle!
Kristepane.
Co tady děláte?
Hned to bude.
Držte se!
Pomůžu vám!
Vy mě nezabijete?
Jenom jestli si nepospíšíte.
Skoč!
Velkane.
Anno,
odpusť mi.
Ještě se uvidíme.
Vy jste ho zabil. Zabil jste ho!
Teď víte, proč mě nazývají vrahem.
Panebože!
Jste pokousaný.
Anno.
Působíte mému pánovi takové potíže.
Co chcete?
Můj pán žádá výměnu.
Ta zrůda za princeznu.
Někde na veřejnosti. Kde bude spousta lidí.
Někde, kde váš pán nebude chtít
ukázat svou nepříjemnější tvář.
Zítřejší noc patří Dušičkám.
Tady v Budapešti se koná velkolepý maškarní ples.
Co je ti?
Je pokousaný!
Kousl ho vlkodlak!
Teď se stanete tím, co tak zuřivě pronásledujete.
Je mi líto.
Doufejme, že budete stejně zuřivě pronásledován.
Tady ho nenajdou.
Je to jistě svým způsobem hřích.
Bůh nám odpustí. Musíme zachránit Annu.
Není ten klobouk už trochu moc?
Carle! Pomoz mi!
Kolik přikázání denně smíme porušit?
Podle knížky se z tebe stane
vlkodlak až při prvním úplňku.
To je za dva dny.
Než odbije půlnoc, můžeš svést boj s Draculovou mocí
nad sebou.
- Takže se nemám čeho bát. - Měl bys být vyděšený!
- Díky. - Promiň.
Máme 48 hodin na to, abychom našli řešení.
Určitě se nemůže dostat ven?
Bez pomoci mrtvých ne.
Jaké to je být loutkou, za jejíž drátky tahám já?
Tu výměnu vám nedovolím, hrabě.
Nemám v úmyslu vás vyměnit.
A jak znám Van Helsinga,
ani on nemá v úmyslu měnit.
Ani jeden se nedokážeme smířit s polovičatostí.
Tady jsou.
Mám z vás husí kůži.
Dokázal bych toho s vaší kůží víc.
Něco od tebe potřebuju, Carle.
A mně se to nebude líbit, co?
No nesluší nám to snad spolu?
Kristepane.
Hledám novou nevěstu, Anno.
Silnou a krásnou.
Prchavý okamžik bolesti
a můžeme spolu být navždy.
Netluče vám srdce.
Možná potřebuje
znovu zažehnout.
Anno, prober se!
No tak.
Gabrieli!
Gabrieli.
Vítej v mém letním sídle.
Pane! Podívejte!
Máme ho, pane!
Vy zvrácení nemrtví,
pomsta bude má!
„I když půjdu roklí šeré smrti,
nebudu se bát zlého.“
Jste jen zatracené kosti
a zatracené duše.
Shoříte v plamenech pekelných.
Nyní je vše tak, jak má být.
A proto vám, dámy a pánové, dávám v plen
Van Helsinga!
Rychle!
Ano!
Teď už vím, na co to je!
- Kam jdeme? - Skrz to okno!
Carle, ty jsi génius!
Génius s přístupem k nestálým chemikáliím.
Rozluč se s přáteli.
Já tě najdu a osvobodím tě!
Přísahám!
- Musím ho zachránit. - To nejde.
Proč?
Informoval jsem Řím.
- A co říkají? - I když zabiješ Draculu,
máš zničit Frankensteina.
Nepředstavuje zlo.
Podle nich není lidský.
Neznají ho. Jak ho můžou soudit?
Nesmí ubližovat lidem.
A co já? Řekls jim o mně?
Řekli ti, jak mě máš zabít?
Pod jakým úhlem bodnout do srdce?
Jak velká má být stříbrná kulka?
- Přestaň! - Ne, tebe jsem z toho vynechal!
Promiň.
Už to začíná.
Nejspíš to zařízení odnesli do Draculovy hrobky.
A ta je kdoví kde.
Máme čas.
Dracula nemůže oživit své děti před západem slunce.
Za dvě hodiny.
Hledáme ho už víc jak 400 let!
Ale těch 400 let jsem tu nebyl já, nemám pravdu?
Co jsi zjistil?
Hrabě Dracula byl synem Valeria Staršího,
vašeho předka.
To vědí všichni. Co dál?
Podle tohoto průpisu
byl Dracula zavražděn.
- Praví se tam kým? - Ne.
Je tu jen nejasný odkaz na levou ruku Páně.
V roce 1462, kdy Dracula zemřel,
- uzavřel smlouvu s Ďáblem. - A získal nový život.
A ten dokázal udržovat jen pitím krve jiných.
Tak necháte mě to doříct?
Pardon.
Jelikož váš předek zplodil ďábelského tvora,
hledal odpuštění v Římě, a tak byla uzavřena dohoda.
Zabije Draculu výměnou
za věčnou spásu celé rodiny
až k vám.
Dracula byl sice zloduch,
avšak můj předek přesto nedokázal zabít svého syna.
Proto ho vyhostil do ledové pevnosti,
a zavřel tak za ním dveře, ze kterých nebylo návratu.
- Jenže Ďábel mu dal křídla. - Ano.
- A kde jsou ty dveře? - Nevím.
Když však nemohl svého syna zabít váš předek, dal nápovědu.
Aby to za něj mohly udělat další generace.
To tady můj otec hledal.
Vodítko, kde jsou dveře.
Dveře.
Ale jistě.
Říkalas, že tvůj otec strávil
hodiny před tím obrazem.
Asi máš pravdu. Doslova.
To jsou, podle mě, ty dveře. Jen nevěděl, jak je otevřít.
Podívej! Latina!
Třeba to funguje jako ten obraz ve věži.
Kdyby to byly dveře, byl by je otec otevřel.
Nemůžu ten nápis dočíst. Kousek mi chybí.
- To tvůj otec neměl. - Kde jste to vzali?
Dočti to.
Ve jménu Boha otevři tyto dveře.
Zrcadlo.
Dracula se v zrcadle neodráží.
Ale proč?
Možná to pro Draculu není zrcadlo.
Je to studené. To je sníh.
Uvidíme se na druhé straně.
Buď opatrný.
Draculův hrad.
Máme plán?
Nemusí to být nic světoborného,
ale plán by se hodil.
Půjdeme tam a zastavíme Draculu.
A všechno v cestě zabijete.
Dejte vědět, jak to jde.
Ať se na to dívám jakkoli,
nevypadá to zrovna dobře.
Musíme si pospíšit.
- To všechno jsou... - Ano.
- A v nich jsou... - Ano.
Igore, udělej tohle! Igore, udělej tamhle to!
Jak jste to zjistili? To není možné!
- Nezabíjejte mě! - A proč ne?
Víte...
Můj pán se probudil.
Tady je protilátka.
Dracula může sejmout z vlkodlaka kletbu.
Jděte hledat protilátku! Zachraňte se!
Musíme to najít.
Proč má Dracula protilátku?
- To je mi fuk. - Mně ne.
Na co to potřebuje?
Protože ho může zabít jedině vlkodlak!
To ten obraz znamenal.
Používá vlkodlaky celá století.
To ano, ale kdyby se proti němu některý obrátil,
zbaví se ho.
Odvedeš ty dva
- k protilátce. - Neodvedu.
Odvedu.
Až začne zvon odbíjet půlnoc,
můžeš Draculu zabít.
Než hodiny odbijou dvanáctou,
seženeme ti protilátku.
Zbláznil ses? Když budou mít
sebemenší podezření, žes je oklamal...
Uřízni mu prst.
- Uříznu mu něco jiného. - Je
- ve věži. - A v té druhé věži?
- Dej mi to. - Tam jsme
přestěhovali laboratoř! Copak bych vám lhal?
Jestli je ti život milý, tak ne.
Jestli nedostanu protilátku do dvanáctého odbití...
- To nemůžu. - Musíš.
Jdeme.
Mně se ten plán nelíbí.
Nemáme na vybranou. Buď opatrná.
Ty to pořád nechápeš.
Na mně nezáleží.
Musíme zachránit rodinu.
Kdybyste se opozdili, uteč.
Snaž se přijít včas.
Běž. Utíkej!
Nechte mě, vy pekelná stvoření!
Co si stěžuješ? Kvůli tomu ses zrodil.
Jako důkaz Bohu, že není jediný, kdo může stvořit život.
A teď ten život musíš předat mým dětem.
Nahoru!
To je ono.
Půjdu první.
Carle!
Zůstaňte si tu, jak je libo.
Chtít přechytračit Igora! Igor přechytračil vás!
- Vezmi to. - Vy to vezměte.
Dobře vím,
že není dobré strkat ruce do vazkých látek.
- Polekala jsem vás? - Ne.
Tak jsem se asi měla víc snažit.
Vazká látka! Co jsem říkal?
Seber to!
To pálí!
Rychle,
musíme tu protilátku odnést Van Helsingovi. Honem! Běžte!
Půjdeš, až já budu chtít.
Utíkej, Carle!
Půjdeš, až budeš mrtvá!
Kristepane!
Co to děláš? Jdi najít protilátku!
- Pro tu šli moji přátelé. - Přátelé...
Chtěl bys taky jednoho?
Nemůžu to uvolnit. Bude to bolet.
Na bolest jsem zvyklý.
Aspoň víš, že jsi živý.
Dej mi život!
Ještě jeden šroub a moji mladí budou žít!
Už to bude, příteli.
Pomoz mi! Pomoz mi!
Ty máš ale zemřít!
Chci žít.
Už to bude!
Snad tě potěší,
že nad tvým mrtvým tělem budu lkát.
Vydrž!
Pomůžu ti!
Je pozdě, příteli.
Moje děti žijí.
Pak jediný způsob, jak je zabít, je zabít vás.
Správně.
Tak to uděláme.
Jedna.
Ne! To není možné!
Patříme oba do stejné hry, Gabrieli.
Nemusíme však stát každý na jiné straně hrací desky.
Pomozte Van Helsingovi! Běžte!
Rychle!
Děkuju.
Kristepane! Anno, musíte mi pomoct!
Honem!
Hoď mi to!
Ano!
Využili tě, Gabrieli. Jako mě.
Ale já jsem utekl. Ty můžeš taky.
Anno, lásko moje,
díky tvé krvi budu stále krásná.
Co tomu říkáš?
Když chceš někoho zabít, udělej to
a nemluv o tom.
Copak to nechápeš?
Můžeme být přátelé! Partneři!
Bratři ve zbrani!
Zmínil jsem se už o tom, žes to byl ty, kdo mě zabil?
Musí to být takové břímě, takové prokletí,
být levou rukou Páně.
Chci jediné, Gabrieli. Život.
Pokračování svého druhu.
A možná vrátit můj prsten.
Neboj se, Gabrieli. Neboj se.
Vrátím ti tvůj život. Tvou paměť.
Na některé věci je lepší zapomenout.
Proboha!
Bůh mi odpusť.
Je mrtvá.
„Věčný odpočinek jí dopřej, ó Pane, a věčné světlo
ať ji ozařuje. Ji i její duši a duše všech...
Její duši a duše všech
mrtvých ať mají slitování...“
Památce mého otce