NÅGONSTANS I RYSSLAND...
Mina herrar, jag är överste Robert Evans Jefferson junior.
Jag är 46 år, av vilka jag har tjänstgjort i 26 i USA: s armé.
De första tolv av de 26 åren utbildades jag på att döda er.
- Och vet ni varför det var så? - Nej, överste!
Då var Ryssland USA: s ärkefiende. Men det är andra tider nu.
Och nu verkar vi komma bra överens.
Därför står vi här i denna bombsäkra ryska bunker och samtalar vänligt.
Det här är den rysk-amerikanska militära ledningscentralen Ramjo.
Här har vi kontakt med drygt 300 ryska och amerikanska satelliter-
- och staber och ledningscentraler. Härifrån övervakar vi hela uppdraget.
Uppgifter om målområdet sänds direkt till mig så att vi säkert kan fånga-
- den 26 meter långa och 12 ton tunga pytonormen.
Ni har alla briefats om uppdraget, så jag går rakt på sak.
Målet har hittats 300 km åt öster i en stor grotta i Uralbergen.
Sergeant Ivan Petrov här och hans män driver ormen mot mig och mina.
Och vi väntar. Med två R-500 förlamningsvapen.
Djuret oskadliggörs och görs klart för transport till USA.
Onkel Sam betalar ryska regeringen en rejäl slant-
- för infångandet av djuret och för transporten av detsamma till Amerika.
Så jag vill göra en sak helt klar... Jag ser två möjliga problem.
Vilka är det, överste?
För det första är jag ett amerikanskt befäl som leder ryska soldater.
- Är det ett problem? - Nej, överste!
Lysande. För det andra så är jag svart.
Och det finns inga svarta i ryska armén. Det är bland annat för kallt.
- Är det ett problem? - Nej, överste!
Lysande. Vi ses i helikoptern.
Vi är fem minuter från landsättningsstället.
Petrov, du och dina gubbar går rakt in och driver ut fanskapet mot oss.
- Ja, överste. - Bra.
- Hör upp. Skjut med handeldvapen. - Andra vapen bara om ni måste.
USA har betalat för en levande orm, inte för en hamburgare.
- Är det förstått? - Ja, överste!
Lysande. Jag börjar verkligen tycka om er.
- Gör klart för landning. - Uppfattat.
Vi kör enligt reglementet.
Ut, ut, ut! Sätt fart ut nu!
Jag har målet 500 meter in. Ni borde vara rakt över den nu.
Petrov, vad fan skjuter ni på?
Petrov?
Vad fan skjuter ni på?
Vi blir anfallna!
Petrov, vad fan gör ni? Ni skulle driva ut den, inte spränga den!
Jag sa ju att vi blir anfallna!
Skicka förstärkningar omedelbart.
- Vi får inte skicka hjälp. - Vad menar du?
Vi skulle ge er en grupp.
- Det var det ni fick betalt för, va? - Vi skulle bara skicka en grupp.
De snåla jävlarna på CIA.
De låter oss alla dö om de kan spara några dollar.
- Vad fan händer, sergeant? - Den tog nyss en av mina män.
Ditt land får 50 miljoner dollar för att leverera en levande orm.
Som död är den värd 5 miljoner.
Ska jag rapportera att ditt sjabbel kostar ditt land 45 miljoner dollar?
Nej, jag tänkte väl det!
Den är 200 meter rakt fram, precis bakom klippan där.
Skicka in två man och låt dem spränga några små laddningar.
Och driv den mot oss, så ger vi den en känga på 500000 ampere.
Ja, överste!
Stå här.
Spräng laddningarna, sergeant. Verkställ! Det är en order!
Nu!
Ja, sergeant, du verkar ha gjort din regering 50 miljoner dollar rikare.
Ryska soldater får 300 rubel i månaden, överste.
Lysande.
Alpha 1. Skicka transportgruppen. Jag har en jätteorm klar för utresa.
Försöker nödstarta motor 1 igen.
Den funkar igen. Vi har bränt nästan alla instrument.
Helvete. Anropa dem.
Highway Man 156. Jag repeterar. Highway Man 156.
Gör klart att förklara nödläge. Vi måste nödlanda.
- Vi flyger rakt in i Tjetjenien. - Annars flyger vi rakt in i ovädret.
Skit samma.
Lastrummet från cockpit. Hör du mig, doktorn? Doktorn?
- Jag hör dig. Varför vänder vi? - Rapportera status på lasten!
Doktorn, jag måste få veta det nu. Doktorn? Hör du mig, doktorn?
- Helvete! Luftvärnsrobot klockan 3. - Mayday, Highway Man 156 här!
Vi är beskjutna! Mayday, mayday!
Mayday! Highway Man 156 här! Vi blir beskjutna.
Jag tror att jag har nån här.
Glöm det.
Vill du verkligen spränga planet? Tryck ENTER för att bekräfta.
- Rapportera. - Säkert tjetjener.
Anropa flygvapnet. Fråga om saknade flygplan.
Överste, ni måste nog se det här.
Amerikanskt.
Överste, här borta!
Kapten, kalla hit en transportgrupp nu.
Här, Vlati.
- De glor på din häck igen. - Jag vet.
- Jag hatar det. - Jag vet.
- Kom ihåg pengarna. - Ja, ja.
Mr Stoddart, det är ett nöje att se er och er vackra fru igen.
Det kan jag tänka mig.
- Har ni hela min last? - Ja.
Jag kommer ner.
Jävla svin...!
Utsökt.
Ni har överträffat er själv, mr Stoddart.
Jag är imponerad. Hade ni några problem med myndigheterna?
Låt oss göra upp affären nu, Aziz.
Er fru är ovanligt vacker i dag.
Är allt klart?
Vad är det här? Vi sa dollar. 10000 dollar. Vi var överens.
Ni kanske ska klaga, mr Stoddart. Hos vem vet jag inte.
- Packa ihop allt. Vi sticker! - Lasten stannar hos mig.
Ta det jag erbjöd dig och stick nu.
Lägg tillbaka den här i min låda på vägen ut.
Stoddart! Jag ger 1000 för en natt med din fru. Amerikanska dollar.
Nej! Tillbaka.
- Tillbaka! - Lugn nu.
- Aziz! - Mr Larson...
Förlåt. Jag hoppas att jag inte hade sönder nåt.
Hur mycket är han skyldig dig? Hur mycket?
- Jag har redan betalat... - 10000 amerikanska dollar.
- Varsågod. - Vad är det här?
- En check. - Vem är du?
- Du är skyldig mig 10000 dollar. - Jag tror att jag kan fixa det.
Det är jag säker på att du kan. Ja, få höra nu.
Du skulle ha sagt 20000.
Aziz är en intrigmakare, men ibland måste vi handla med honom.
- Återigen tack. För checken. - Det var det minsta jag kunde göra.
Låt mig få ge er de 10000. Jag har ett erbjudande till ert företag.
- Varför just vi? - Ja, du...
Amille!
Varför just ni? Jo, jag har bråttom och ni är de enda i stan.
- Nalia, är du rysk medborgare? - Ja. Hur så?
För nån dag sen störtade ett ameri- kanskt lastplan i östra Ryssland.
Som tur var för oss undersökte folk på platsen det.
De såg att planet var amerikanskt och kontaktade myndigheterna.
- Överlevde ingen? - Nej, tyvärr inte.
Men lasten överlevde och fördes till en militärbas, där vi ska hämta den.
- Hur stor är lasten? - Stor nog för att anlita er.
Vad har det med mitt ryska medborgarskap att göra?
Ryska tullen. Det är lättare att få in last om speditören är rysk.
100000 amerikanska dollar. Vid leverans av lasten till München.
Därifrån flyger vi lasten till USA. Jag måste ha ett svar nu genast.
- Är det här det svårsålda? - 100000 dollar? Svårt att sälja...!
- Det låter rätt bra. Jag måste... - Två timmar.
Två timmar. Okej. Jag är på Ottoman. Hittar ni dit?
Två timmar. 100000 dollar. Tänk på saken.
- Vad fan var det där? - Ta basebollen.
- Har ni nånsin sett nåt liknande? - Aldrig.
Vi får motstridiga värden. Jag vågar inte gå vidare förrän vi vet orsaken.
- Rörelseenergisensorerna flippar ut! - Jag vill inte att den öppnas än!
Skadan är skedd, doktorn. Vi tar en titt.
Titta då.
Skjut! Skjut!
- Vad har du emot det? - Tycker du inte det låter lite skumt?
Att Larson dyker upp så där med en check. Jag litar inte på honom.
- Få höra då. - Det är ologiskt.
Ingen har sån tur. Särskilt inte vi. Hans historia låter inte trolig.
Ska jag säga nej till ett avtal som ger 100000 statsgaranterade dollar-
- för att min fru tycker att det låter fel?
- Vem ger bort 10000 dollar så där? - Det fanns täckning för checken.
- Han behöver oss kanske skitmycket. - Skitmycket...!
- Han är åtminstone amerikan. - Och alla amerikaner är ärliga, va?
100000 dollar. Vet du vad vi hade kunnat göra för det?
Jag kan sluta köra lastbil och ta med dig härifrån.
- Jag skulle vilja ta med dig till... - Vart? Amerika?
För vad ska vi med amerikanska dollar om vi inte kan använda dem i USA?
Det som hände... det jag gjorde...
Det är inget man kommer över. Du vet varför.
Sluta straffa dig själv. Du är en bra man.
Det är därför jag älskar dig. Du måste glömma det som varit.
Nalia... Vi måste göra det här för vår skull. Snälla du.
All right, jag gör det med dig. Men du måste lova mig en sak.
Lova mig att vi åker till Amerika.
Okej.
Nu går vi hem.
Hej, lilla vovven.
- Det betyder att vi är överens. - Ja, det betyder det väl.
- Min lastkarl Vlati. - Tjena, Vlati.
Jag tog med lite extrahjälp till er.
- Hur stor sa du att lasten var? - Den är stor. Jag hjälper er.
Matthew Coe. Hej.
Här är en karta. Rutten är markerad. Följ efter oss, så går det bra.
Mobiltelefon. Tryck på "send", så svarar jag.
Och till slut papper, fraktsedlar. Ni har väl era pass med er?
Ja, det har vi.
Är det nåt?
Det är stora grabbar. De ser mer ut som livvakter.
Ja, vi genmodifierar vår personal för att öka produktiviteten. Jag skojar.
Greg, jag behöver information om lastens dimensioner. Greg?
- Tjena. Dwight Stoddart. - Vi vet vem du är.
Jag älskar baseboll och såg dig spela i New York. Och nu är du här.
Nu kör vi!
Dwight, är allt bra?
Ja, det är bra med mig.
Jag tror att du har rätt om de här typerna.
Vi hade inga problem i tullen.
Tror du fortfarande på det här?
Jag vet inte... Jag vill kolla upp laget innan jag skriver kontrakt.
Men 100000 dollar...
De är kanske inte så farliga.
Så där, datan kommer nu. Området är dåligt bevakat.
Vi borde kunna gå in, säkra basen utan problem och ta lasten.
De väntar oss inte.
- Det finns två punkter för nedgång. - Vi säkrar båda.
Om nåt går snett retirerar vi dit.
- Vi behöver inte retirera. - Visst... förhoppningsvis.
Förhoppningsvis.
Vi är framme.
- Vad händer nu? - Var är alla människor?
Sätt på telefonen, tack. God morgon!
- Vad är problemet? - Ingen verkar bevaka porten.
Vi kör in och kollar. Vänta i lastbilen. Följ efter oss in.
- När ska vi börja jobba? - Jag hör av mig.
Börjar nån annan få onda aningar?
Smyger vi verkligen in på en rysk militärbas?
Intala er: "100000 dollar."
Snacka om bra packat.
All right, säkra ingångarna. Hitta min last.
Ser ni nåt ovanligt, rapportera det.
Vad fan är det här?
- Det påverkar inte ert jobb. - Vilka är ni, Larson?
Säg vad som händer, annars kör jag lastbilen härifrån...
Är det problem?
Stoddart, lasten är oerhört viktig för oss, så jävlas inte med mig.
Ska ni invadera Ryssland?
Vi tar det som är vårt och sticker. Gör klar lastbilen.
- Vi går åt två håll. Ni två däråt. - Ketuvka, följ mig.
Crawley, har ni hittat nåt?
- Ingenting, ingenting alls. - Ingen är här, basen är övergiven.
Va?
- Samma här, Larson, det är tomt. - Fortsätt söka av området.
Crawley, gå till södra ingången. Alla håller sig alerta.
Det är uppfattat.
Jag vete fan vad de gör. Jag ser inget härifrån.
- Jag måste pissa. - Larson sa åt oss att stanna här.
Jag måste pissa, Nalia.
Hör du, reta dig inte på Larson. Vi gör vårt jobb och sticker.
Crawley, rapportera.
Basen ser övergiven ut. Måttliga skador på byggnaderna.
Det har varit strider här.
- Inga döda. - Uppfattat. Stanna där.
Åh, nej...!
Jag ska bara gå och pissa.
Gå tillbaka till lastbilen sen. Vi behöver inte er hjälp än.
Avsluta sökningen.
- Hör av er när ni hittat ingången. - Uppfattat.
Larson. Larson, kom nu.
Larson! Kom nu.
Dwight, vad gör du?
- Jag tappade humöret. - Och gav dig på bilen?
Din dummer.
Förlåt att jag drog in dig i det.
Det ordnar sig. Vilka äventyr du tar med mig på.
Det är som att vara gift med en zigenare.
Ni måste se det här.
- Bunkern är huvudingång. - Dire, var är ni?
- Vi avslutar sökningen. - Möt oss vid den stora bunkern.
Vi har hittat den andra ingången. Det ser ut som en gammal robotbunker.
- Uppfattat. Vänta. - Han sa att vi ska vänta!
- Vad fan har hänt här? - Inte vet jag.
Absolut ett robotrum.
Här finns bränsle.
Jag har hittat ingången!
Uppfattat. Gå till den stora bunkern.
Kanske har tjetjenerna gjort det.
Vi går tillbaka till lastbilen.
- Jag har en död här. - McEwen, sluta tjafsa och kom!
Vlati! Vart ska du?
- Svara! - Kolla civilisterna.
- Vlati, gå inte dit! - Vad fan hände?
Det skiter jag i. Vi sticker. Nalia, tillbaka till lastbilen.
Jag sa åt er att vänta vid lastbilen! Förstår du inte enkla instruktioner?
- Jag sa att jag skulle ringa er. - Vi ses, Larson. - Vlati!
Dumma jävel...! Helvete!
Boyle, vi förlorade nyss McEwen. Ta sprängdegen och skynda dig hit.
Repetera.
Ta sprängdegen och kom hit!
- Nalia, är du oskadd? Vad hände? - Jag vet inte.
- Såg du vad som gjorde det? - Nej.
- Såg du ingenting? - Nej.
Vad fan har hänt med min lastbil?
Det är Larson. Vår vän har lämnat säcken, uppdraget avbryts.
- Kom och hämta oss. - Nej, hitta lådan och ta DNA-prov.
- Hör du illa? Ormjäveln är ute! - DNA-provet är nu din uppgift.
Larson, tiden går.
- Ni kan sticka om ni vill. - Sticka vart? Hur?
Härifrån. Jag struntar i hur. Det är inte mitt problem.
Här har du. Full betalning.
Vi skulle hämta ett militärt vapen, va?
Vi kommer inte in. Ingång 2 är nu stängd för gott.
Larson! Vi kommer inte in genom ingång 2.
- Din gubbe är död. - Uppfattat.
- Såg du den? - Nåt problem, Coe?
De vill att vi tar DNA-provet. Möt mig vid ingång 1.
- Vad ska vi göra? - Dra åt helvete härifrån.
Vi kan inte stanna här.
Förlåt att jag drog in er i det här.
Men om ni följer med så ansvarar jag inte för er.
Där är han. Du förlorade.
- Det är jävlar i mig inte sant. - Han är segare än du trodde.
Han stack från basebollen och borde ha stuckit härifrån.
Han hade nästan ihjäl en spelare och hade kanske skäl att sticka.
Han träffade honom i huvudet med en 160 km/tim-boll.
- Var det med vilje? - Det vet bara han.
- Beredd? - Vi gör det.
Det ser ut som om nån har haft en mysig liten eldstrid här.
Nergången är längst bort. Vi fortsätter.
Vad var det?
Inte ett knyst.
Följ mig.
- Var är den? - Jag vet inte.
Var ärvad?
Jävla as!
Vi sticker!
Vad var det?
- Vad fan var det? - Det var er last.
Ni är väl inte rädda för ormar?
- Lägg av! - Vi måste ut!
Ammunition!
Kom, Nalia.
Vlati, nej!
Nej! Vlati!
Jag ser inget, jag ser inget!
Jag får se på dina ögon.
- Blindheten går över. - Kom nu!
Det går över. Inga bestående skador.
Vlati, då? Vardetinga bestående skador?
- Vad gör vi nu? - Det finns en annan ingång västerut.
Den är sprängd och det brinner där. När elden slocknat kan vi ta den.
Ja, när elden slocknat.
Mobiltelefonen då? Kan du inte ringa nån?
Ryssarna ser ut att ha försökt bygga en barrikad.
För att hålla dem inne eller ute?
Det finns kanske människor som fortfarande lever där nere.
- Här. Den är laddad. - Tack.
- Vad är det? - Kan nån läsa ryska?
Det är ju perfekt...!
- Det är för suddigt. - Spara dina ögon. Vi gissar oss fram.
Du har verkligen läst på, va, Larson?
Häråt.
Kolla nästa rum. Jag är här inne en stund.
- Det gör ont. - Det släpper. Ge det nån timme.
- Jag hittade de här ritningarna. - Nån väg ut?
Fläkttrumman.
- För liten, glöm det. - Jag är strax tillbaka.
- Vad fan är det där? - Lasten.
Ska du nånsin ge mig ett ärligt jävla svar?
Jag är från CIA.
Nu kan du kalla mig agent Larson.
Kom du in? Suveränt!
Jag är den enda levande människa som har sett den i aktion.
Så här transporterades lasten.
- Det är varningsskyltar överallt. - Öppna den!
Ett plan störtade hemma i Staterna. Utanför staden Ruby.
Det här är ingen racerbana, Cooper.
Jag var polis då och blev indragen i det precis som ni.
Ormjäveln överlevde kraschen och började äta upp folk i stan.
Hon är ett militärt experiment. Ett genetiskt missfoster.
Syraspottande, intelligent och nästan skottsäker. Ett perfekt vapen.
CIA skickade ut agenter efter henne, men de dödades också.
Hon fick nästan mig med, men jag hade tur.
Vi dödade henne. Och tro mig, det är inte lätt.
Jag var polis och värvades till CIA för att inte avslöja det.
Nu är jag i stort sett den enda experten.
Nu ska jag ta ett vävnadsprov och få oss ut härifrån.
Vi låter nån annan avsluta jobbet.
- Hur ska nån annan avsluta det? - Jag kan bara gissa.
Nu vet du hela den otäcka sanningen. Säg mig en sak...
Försökte du verkligen döda Phillips? Alla visste att ni var stora rivaler.
Men var vinsten så viktig för dig? Var din karriär så viktig för dig?
För då har vi två kanske mer gemensamt än du tror.
- Var är Larson? - Han hittade resterna av sin last.
- De har skickat iväg bombflyg. - Jag har DNA-provet, ge mig lite tid.
Planen beräknas nå er om två timmar och 26 minuter.
- Vi måste hitta flyktvägen. - Det måste vara i den andra gången.
Vi försöker hitta en väg ut. Vänta här.
Det ser ut som ryska robotsilos. Vi kanske borde spela döda.
Spela? Vi kommer att vara döda. De har skickat bombplanen.
- Vad är det här? - Vår väg ut.
- Det brinner rejält fortfarande. - Vi måste släcka elden.
- Crawley, svara! - Jag är här.
Jag behöver mer sprängdeg. Vi spränger bort elden.
- Civilisterna då? - Säg att vi hämtar dem sen. - Kom.
Stanna hos henne. Det här tar ett tag.
- Du behöver ett bad. - Jag vet.
Minns du vårt första bad tillsammans?
- Din pappa sparkade in dörren. - Han trodde du ville ligga med mig.
Det ville jag.
- Vad tänker du på? - Vlati.
Förlåt att jag inte lyssnade på dig.
- Dwight! - Jag är här.
- Lämna mig inte. - Jag går bara bort till dörren.
Dwight?
Vad är det?
Är du oskadd?
Dwight, vad är det?
Vilka är ni?
Varför kom ni hit?
Tog ni med det här helvetet till min bas?
Hur kom ni in?
- Hur kom ni in? - Dwight!
- Nalia, är du oskadd? - Ditt jävla as!
- För helsike, Nalia. - Sitt kvar där!
- Jag sa åt dig att inte lämna mig. - Ledsen.
Upp!
Vem fan är du?
Överste Zubov, chef på basen.
- Vad hände här? - Använd ögonen, amerikan.
De ormar som ni era jävlar släppte ner över mitt land gjorde det här.
Vi har inte släppt ner ett skit.
Vad menar han med "ormar"?
Crawley, hämta sprängdegen nu. Jag behöver sprängdegen.
Jävlar!
Crawley är död. Det är en orm till.
- Vi vet. - Vet ni det? Vad bra...
Vår utväg spärras av elden.
Vi måste spränga bort elden.
Vi behöver sprängdegen i bilen.
Hur ska vi komma upp dit?
Fläkttrummorna.
- Vem fan är han? - Zubov. Basens chef.
- Vad sa du? - Fläkttrummorna.
De är för små. Ingen kan komma in i dem.
- Hon kan. - Glöm det! Sällan.
- Det är vår enda chans. - Nej!
Om hon inte gör det, dör vi alla.
Regeringen kommer att förneka allt. De har skickat hit flyg.
- Vi lever på lånad tid. - Hon stannar här.
Okej, då säger vi det. Vi ödslar inte tid på att tjafsa om det.
Vi är alla döda om två timmar. Kan nån några bra psalmer?
Kan du några bra psalmer?
Jag gör det.
Jag låter dig inte göra det. Du ser inte ens.
Jag tror inte att jag har nåt val.
- Hur känns det? - Jag hatar dig.
Koncentrera dig.
Var rädd om dig.
Herregud!
- Larson. - Projektet är svartstämplat.
- Svart projekt? Varför? - Ryssarna är på väg att backa ur.
- Vilka har du där hos dig? - Jag har civilister här. Hur så?
De har snappat upp signaler från en marknätstelefon på basen.
Vem ringer härifrån?
Ryssen kanske?
Världen ska få veta det här. Jag har berättat det för dem.
Förbaskat dum jävla sak att göra!
Larson! Börjar du mörda nu också?
Jävla skit. Jävla skit.
Projektet är svartstämplat. Inga bevis, inga vittnen.
De kommer.
Hur lång tid har vi på oss?
En timme. Kanske mindre.
Vi är i slutet av tunneln. Fortfarande inga spår av ormen.
Allt hänger på din fru nu.
Nalia!
Den kommer.
- Ketuvka? - Jag väntar.
- Vi kommer. - Uppfattat.
Stoddart, försökte du träffa spelaren?
- Säg sanningen. Gjorde du det? - Det var en olyckshändelse.
Han mår bra, han kan gå igen. Jag tyckte att du skulle veta det.
Vi flyger in i ryskt luftrum och fortsätter mot målet.
Lämna mig inte!
Dwight!
Nej!
Nej! Nej...!
Nej!
Stick!
Fyra minuter till målet.
Larson här. Spelet är inte slut, nollställ klockan. Jag repeterar...
Larson här. Nollställ klockan, spelet är inte slut. Jag repeterar...
Larson här. Lägg fan inte på!
- Vad har hänt? - Är du klar?
- Ja. - Avsluta ditt jobb.
Två minuter till målet. Vi påbörjar inflygningen. Gå ner till 2000 fot.
- Tack för att du väntade, ditt svin! - Bra att ni kom.
Kan du ge mig sprängdegen där? Tack.
Nej! Nej!
- Varför? - Svart projekt. Inga bevis.
- Det var mitt jobb. - Svin!
Jag är ledsen. Jagärhemskt ledsen.
- Nej! - Släpp den!
- Nej! - Släpp den! Annars spränger du oss!
- Släpp pistolen! - Säg åt henne att släppa den!
Vi kommer ut levande, jag lovar. Tryck inte på den där knappen.
Okej... Vi är vänner, va? Vi kommer ut. Tryck inte på knappen.
Du klarar det inte, Larson.
Gå inte...
Stick!
Nu, Nalia! Tryck på knappen!
Kom igen nu!
- Är du oskadd? - Ja. Kom!
Bomberna fällda.
Kom, den andra ormen kommer!
All right, du vinner, älskling.
Vinner vad?
Vi åker hem.